Forsö|y til en mineralog isk-(yeo(jnostisk Bcskr. 31 



som i Sverig"c. Alene ved KonçsLorg* Gndcs Gang-e af 

 B^tydcnhed i Urformal ionen, som dcrhos paa Grund af 

 deres ganske særeg-ne Forholde endnn adskillc sig' meg^et 

 fra andre Gangpe. At man i selve INorg-c jævnlig-en horer 

 tale om Gangue, hommer af de nordiske Bjergmænds alle- 

 rede omtalte Sædvane at kalde næslen alle Ertsformalio- 

 ner Gang-e. Den meget foHjenslfuIde forhenværende 

 Jernverkseicr Jacob Aall har allerede for længe siden 

 paaviist ^), at alle norske Jerngrubcr, men især de ved 

 Arendal, drives paa Leier og;^ ikke paa Gang*e. Og" at 

 disse Jcrnmalm-Leiesteder visseligen oftere, end hidindtil er 

 blcvet bemerkef, ere af fahlbaandagtig^ Natur-), kan vist- 

 nok med god Grund formodes. Dog' findes Jernmalmen 

 ogsaa ofte i mere samlede Masser i de norske Fjelde, 

 hvorved det da bliver vanskeligt at sigfe, om dette er en 

 Fölg*e af at rig^eligere Material har været forhaanden (il 

 Dannelsen af saadanne Masser, eller af en slörre indbvr- 

 des Affinitet mellem Materialets Partikler, der i sin Tid 

 kunde have bidraget til en hurligere og" fuldstændigere 

 Concentration af de i ßjerg^masserne omspredte Ertsdele.^ 

 eller om kanskec beg-g^e disse Aarsag-er her have virket. 

 Bygfgfe nu, som vi have seet, Norges Kobolt-, Jern- og 

 Kobbergruber 3) paa Leier eller egentlig meest paa Fahl- 



1) Om «lernmalmleier og JerntilTirkningen i Worge. Kjöben- 

 havn, 1806. 



«) Allerede ovenfor citeredes med Hensyn hertil Prof, Keilhaus 

 Afhandling i Wyt Magazin for Naturvidenskaberne, B, 111, 

 Pag. 201—203. 



») Efteråt have nedskrevet disse Bemerkninger bliver jeg endnu 

 opmerksom paa Lector Schcerers Meddelelser i Leonhards 



