34 H. Rasch 



som Rcpræsenlant for en «dvoxen Fugl, Ginclins F. can- 

 dicans for en niegel g^ammel Han, Linnccs F. riishcolus 

 for en ældre Hun, og" samme Forfatters F. Gyrfaico for 

 en ung^ Fugl af samme Art, og^ ingen af Scandinaviens 

 Ornilhologper har ylrel Tvivl om Rigtighedcn af denne 

 Anskuelse. I enkelte nyere Verker, f. Ex. det af v. Kay- 

 serlnigp og: Blasius udg^ivne indboldsrige Skrift: Die ^^'ir- 

 Lelthiere Europas, anforcs Gmelins F. candicans som en 

 egen Grönland og^ Sibérien tilhörende Art, medens F. 

 islandicus og^ Gyrfaico ansees som identiske. De Charak- 

 lerer, der af disse Forfattere ang^ives som diagnostiske 

 for F. candicans, fandt Friherre Düben hos de to i det 

 bergenske Museum opbevarede Exemplarer, som hegg-e 

 vare fældte i Omegnen af denne Bye. Under min Gjen- 

 nemreise i forrig-e Sommer fik jeg- Anledning* lil at see 

 det ene af disse, ogf fandf, at det neïop var vor sædvanlig-e 

 Jag^tfalk, saadan som den forekommer paa Dovre ogf i 

 INordlandene, fra hvilke Localileter Esmark ogf Siebke 

 have medbragt voxne Individer. Jeg^ havde ikke havt 

 Anledning' til at undersög^e, til hvilken af de Kayserlingske 

 Arter vor Jagtfalk maatte henböre, og* ytrede den Meningf, 

 at F. candicans og^ islandicus v. Gyrfaico ikkun ere Lo- 

 calracer af samme Art, men at man, i det Tllfælde at 

 man vilde hebolde dem som distinkte Arter, maatte forene 

 den norske Form med den g^rönlandske* Det Phænomen, 

 at den g^ronlandske Jagtfalk ofte ved Alderen antager den 

 hvide Farveklædning- , hvilket vistnok yderst sjelden er 

 Tilfældet med de norske Individer, kan intet relevere med 

 Hensyn til Arlsforsbjellighed, og^ det saameg^et mindre 

 gom Holböll erklærer, at den grönlandske Falks Farvc- 

 teg^ning-, tildeels uafhængig af Alder og^ I^jön, er saare 

 variabel (see Kroycrs naturhistoriske Tidsskrift, 4dc Bind 



