40 H. Rasch 



Iiornfarvef, Undernæ1>et med Undlag^else af Spîdsen lysf^ 

 Födderne biegt hornfarvede. 



De af Kayserling^ og' Blasias angivne Artsmerker 

 passe forslörstedelen ikke paa det her beskrevne Exem- 

 plar 5 Ihi a) er ßiviugens længste Fjæder meget kortere 

 end 4de Svingfjæder^ b) er Legemets Overside ikke 

 eensfarvet mörk-graabruun 5 c) er den hvide Farve ikke 

 iudskrænket til næstyderste HaleQæders Spidse, men stræk- 

 ker sig opad paa begge Sider af den sorte Spole næsten 

 efter dens bele Lsengde, Da vort Museum besidder Ex- 

 cmplarer baade fra Ostindien og Grækenlaud, sendte un- 

 der oveuangivne Navn og umiskjendeligt lilbürendc samme 

 Art som det ved Fredriksbald skndte Individ, saa bar jeg 

 intet Öieblik været i Tvivl om Artens Navn. De ostindi- 

 ske Exemplarer stemme fuldkommen overeens med vort i 

 Farve, men ere lidt mindre. Paa det ene af disse er Br- 

 \ ingen længere end længste Slagfjæder^ paa det andet 

 Exemplar ep den paa den ene Vinge ligesaa lang som 

 længste, paa den anden kortere end 4de Svingfjæder. En 

 saadan Uligbed ßnder ogsaa Sted med det græske Individ. 

 Dette Merke viser sig derfor saa variabelt, at det aldeles 

 ikke kan benyttes til Artens Diagnostik. Det græske In- 

 divid, skudt i Midten afMai, er en Han, betydeligl mindre 

 end det norske, og har meget afblegede Farver. Under- 

 sidens guulagtige og Oversidens olivcugrönne Tinter ere 

 ikke merkbare. 



13. Steenknækkeren, Fringilla coccothraustes. 

 Siden 1837, da Siebke fældte et Exemplar af denne Fug- 

 leart, har jeg ikke forend iaar erholdt Underretning om 

 dens senere Forekomst inden Rigets Grændser. Hr. ]N. 

 Aall, Eier af Næs Jernverk, har i Vinter tilskrevet mig 

 saaledes: ^^Af sjeldnere Fugle har her i Höst været en 



