16 Karl F, Böbert 



noli lîiinde lade formode saadanne. Denne Belîg^p-enhed 

 lader sig- imidlertid meget let og naturligen forklare, naar 

 man seer, at Bjcrgslîikterne fra bemeldte Gruber af lidt 

 efter lidt antag e et vestligere Strög^» For at vise delte, 

 ere paa Kartet endeel Strög- og Fald- Angivelser anbragte. 

 — Selv de flere Lagtcr mægiige fra Öst til Vest stryg^ende 

 Granit-Gange ved Nordrc-Gruberne synes ikke at have 

 bevirket nogensomhelst Forrykning*. 



Med Hensyn til Afvigelserne i Baandets Mæg-lighed 

 kan der neppe siges Noget med Bestemtbcd, idet paa 

 Steder, bvor det undertiden endog synes at være sammen- 

 Irykl blot til nogle faa Lagtcrs Brede, maaskee ikkun 

 ufuldslændig Opskjærpning' forhindrer ilen rette Besfem- 

 melsc af Mægtiglieden. Thi det maa endnu fremdeles 

 bringes i Erindring, at del sommelider neppe er muligt 

 at skjelne melicni Baandets blasse oq Sideslenen, forsaa- 

 vidt som Talen er om en præcis Grændse melleni dem^ 

 medens der dog i Almindelighéd ikkun udfordres nogen 

 ÔvelsiC for strax at erkjende Tilsledeværelsen af Kobolt- 

 Fahlbaandet, der udmerker sig* ved ualmindelig Bigdom 

 paa Qvarts og hvis Skikter ere imprægnerede med Svovl- 

 inetaller, samt ere mere eller mindre forvittrede» 



Baandets Fald er östligt og sJeilt, i Beg-clen omkring 

 75« 5 i sjeldne Tilfælde er det kun 30^400. Ganske 

 undtagelsesviis falder del hist og ber med »amme Steilhed 

 mod Vest, eller ogsaa staaer del saagodtsom perpendicu- 

 lairt. Naar Skikternes Strög nærmer sig til de ovenfor 

 angivne Extremer, saa bliver Faldet paa saadanne Steder 

 naturligviis i Forhold dertil i nogen Grad sydligt eller 

 nordligt. undertiden fortrænges Skiktningen aldeles ved 

 massiv Struktur» 



