14 Karl F. Böberl 



Overgang-. Som aldeles fremmede og- regellose Gjæsler 

 jjjemicmsælle flere (jraiiilg-ange de nordre Grnljeri)^ disse 

 gaae iiafbrndt ned og' ind i den i det störsle liiddl bekjendte 

 Dyb lig-gcnde Griibesaale og" vise ikbe Spor af Erts. 

 De forstnævnle uboldrge Masser findcs ligesaavel paa som 

 i Baandmassen, og' bedække da paa en lYlaade de erfsfö- 

 rende Sbikler i större og mindre Slrækning^er^ Bergman- 

 den kalder dem i saadanne Tilfælde ^^Graabjerg". Disse 

 iinytligc Partier bave givet den förste Anledning' til biin 

 omtalte Mening- om Ertsens ringe Dyb, tbi efter faa 

 Lagters Afsænkning kom man næslen stedse til et saadant 

 Partie og' troede da at bave naaet Leiets Ende, især fordî 

 disse «boldige Stykker ofte bave stor Mægligbed. Endnu 

 förend jeg- bavde fandet Erts ved Stoller i forboldsmæssigen 

 meget större Dyb, satte jeg- mig- ud over denne Fordom, 

 og' idet jeg* ufortröden lod gjennembryde de uboldig^e 

 Mellcmmasser, fandt jeg* Kobolten nedenunder igjen. 



Fornden Mellemkomsten af disse större uboldigc Lag^ 

 finder i mindre Maalestok en stadige Afvexling Sted al 

 crtsboldigc og- uboldige Partier, bvorbos de sidste endog^ 

 ere overveiende. Samtlige Ertsparlier pleie at bænge 

 sammen indbyrdes baade efter Daandets Strög', Fald og^ 

 3lægtigbed eller Brede, saa at man kan lænke sig* del 

 hele Ertsleiested sammensat stribeviis af nregelmæssige 

 nboldige Stykker og' crtsförende Partier. Tager man nu 

 Alt dette i Betiaglning- tiilig^emed den Omstændigbcd, at 

 Erlsforckomstcn ber overboved ikke er leieformigen con- 

 centrerel, men ikkun findes vidt omkring" adspredt i Bjerg-- 

 arl-Skikterne, saa er det begribeligt, at disse Leiesteder i 

 del Hele maae kaldes megel fallige; og- Hausmanns Yt- 



') Sammesteds, Paj. 277, 



