Om en e{jen Art af Isomorpliie« 183 



er som 100 : 96,4, altsaa, iiaar man overseer denne 

 særdeles rinj'^e Différents, kan ansees som 1 : !♦ — 

 Denne Différents af 3,6 Procent bliver let forhlarligp, naar 

 man tager Hensyn til livor vansl;eligt det er at erholde 

 ganske reen, for enhver mechanisk Tilblanding frî. Ser- 

 pentin, og hvor let delte Mineral ved for slærkt at torres, 

 eller ved Forvitring, hvorved det tilligc bliver kulsyre- 

 holdigt, taber en liden Dcel af sit Vand» 



Af Snurstof- Forholdet Si:R = l:l fölger for alle 

 Serpentiner den simple Formel: 



(R)' SÎ, 



hvor Klammerne skulle antyde, at i dette Led en Deel af 



Talkjorden og de dermed isomorphe Baser (Fe, Mn etc») 

 er erstattet ved en tilsvarende Mængde Vand i det an- ' 

 givne Forhold. Men denne Formel er Hig Oliv i- 



nen s [R^ Si] , hun med den Forskjel, at i den Sidste 

 ingen Talkj o rd er erstattet ved Vand. Serpentinen 

 er saaledes at betragte som en vandholdig Oli- 

 vin, d. v. s. som en Olivin, i hvilken Våndet som iso- 

 morph ßestanddeel erstatter en större eller ringere Mængde 

 af de 1 og 1 atomige Baser, hvoraf den be kj endte 

 K j ends g je r ning lader sig forklare, at den kry- 

 stalliserede Serpentin (fra Snarum) har den sam- 

 me K r y s t a I f o r m som Olivin. L i g e s o m A s p a s i o- 

 lithen forholder sig til Cordie riten, saaledes 

 forholder sig Serpentinen til Olivinen. 



De udmærkede Serpcntinkrystaller fra Snarum (af 

 hvilke nogle under forholdsmæssig Brede og Tykkelse 

 opnaae en Længde af indtil 18 Tommer) ere af nogle 

 Mineraloger blevne erklærcde for Pseudokrystaller efter 

 Olivin, Hvo der ved Autopsie kjendcr deres Findesteder 



