336 Sexe 



höirre o^ koldoro, afloKkc Atinospliæren en stor Deol af 

 dciis Dniistlj(>lioldnin(>-, idet de berövc Vanddiinslernc 

 deres Valine, og" saaledes præeipitere dem. Siaaet ned 

 paa Jürdovei'fladens torre Dele sög er Vandel tiibage til 

 Havefs Sl>jöd, enten slrax eller effer el nildlertidigi Op- 

 Iiold i frossen Tilsland paa Hollandene og- i Polarcgnene. 

 Paa denne Tilbagelonr til Havet holder V^andet et öde- 

 læggende Hnus med de fremslaaende !>ele af Jordlegemet: 

 I Forbindelse med Lnftens Gaser bring-er det de fasteste 

 Klipper til at forvitfre; del trænger înd i Jordbundens 

 Porer, opiöser og ndvasker^ det arbeider sig' ind mellem 

 Klippcbnnden og^ dens losere Bedækning*, opblöder denoe, 

 saa at store l.andstrækninger flyde ned i Havet eller Dalen 

 og" Elven» Vandel ned«.KylIer saaledes del losere Materiale, 

 som bedæKk«'r Landenes Skraaplaner, og freinkalder stedse 

 en ny Bedækning- gj<*nnem Forvitlringen. Vandel gjen- 

 nemfiltrerer og* ndhnler ßjerg-enes indre, og" efter læng-ere 

 eller kortere nnderjordiske Vandringer træder det frem til 

 Dagen, især i Lavlandet, som mineralboldigc Kilder, der 

 afsælte deres fndbold i den g-raadige Elv eller Flod. Ind- 

 trængl i Hüilandenes eller Polaregnenes ßjergklöfter fry- 

 ser Vandel og- spræng*er, de lossprængte Blokke styrte 

 ned i Havet eller den forbiilende Aa, rive Flere med sigf 

 i Faldet, og" beteg-ne deres Vei med en dyb Fure i Jord- 

 bunden eller en raseret Stribe paa Fjeldvæggen. Sneela- 

 viner og" lisbræer stige, evigt fornyede, ned fra deres 

 kolde Regioner og* under Nedstigning^en ei alene bortrive 

 de losere Gjenstande, som de stöde paa, men, især i lis- 

 bræerne, sönderbryde og" borlg"iiave de baardeste Bjerg:ar- 

 ter, og skyde deres Gruusdynger, Morainer eller Steen- 

 volde ud i den rivende Bjerg-ström. Enhver Kilde, enhver 

 Bæk, Aa, Elv og' Flod paa den vide Jord er saaledes 



