Om Våndets Bevægpelser. 339 



forlundre Landets Fremvæxf, f. Ex. lîsçang^, Ebbe oç 

 Flod, Storme ogf sfærfce ßölgcslag*. Og-, bvor Flodens 

 Tilförscl bar en afg-jorl Overvæj^^t over Havets borllorende 

 Krafl, maa man mærl.e sijj" Naturens Trndenis (Il af udfvlde, 

 op[>'riindc Havbu[]len, saa at Fludon omsider bomtner til 

 at aflevere ?in Las! paa et for Havet beqvemmere Sted. 

 Man seer saaledes at enhver Flod og' Elv arbeider derben, 

 at bimnc overg-ive sil rövede 31ateriale iiiiiiddeibart i Havets 

 Vold. Havet bliver saaledes det Reservoir, som optager 

 ei alene livad det selv lösriver paa sine Uredder, nien 

 ogsaa h^ad samtlige de rindende Vande opiöse, borJgnave 

 og" boriföre fra alle Jordens Conlinenter og' Oer. 



Her op*<taar ganske naturligt det Spörgsmaal: Hvor- 

 ledes disponerer da Havet over delte JorLlodens umaadc- 

 lige Lösöre, som det faar i sin Vold fra det ene Aarln- 

 sindc efter det andel? Hidlil bavc vi skredet frem, saa at 

 sige, paa Geologiens Alfarvei, idet vi bavc udiiævel nogle 

 almeenbelîjendte g-eologisbe Kjendsjvjerninger^ men ber 

 ledes vi nd paa et for den menneskelige Forskning* min- 

 dre tilgjængelig-t Gebet, og-, saavidt mit Bekjendfskab til 

 Geologi« ns Indbold strækker sig^, erbolder man paa dette 

 Spörgsmaal intet andet Svar, end al Havslrömmene op- 

 fang-e de fra Landet nedfaldnc og^ nedforte Salt- Slam- 

 og^ Steenmasser, före dem deels langs Kysterne ind paa 

 forboldsviis roligpe Havbngter, deels nd paa Dybet, og' at 

 de everbovcd slippe dem tilbnnds, naar de ikke læn|>cr 

 kunne bære dem, bvurbos vel ogsaa kan opgives enkelte 

 Steder paa Ha^ bunden, som efterltaanden o|)g-rundes, op* 

 saaledes ere at betrag^te som Receplaeula for Havets mine- 

 ralske Indbold. Dette Svar er for ubestemt, til at være 

 tilfredsstillende. Skulde ikke Havets Flytning- og Bund- 

 fældiug^ af de Ulineralmasser, som komme inden dets Om- 



