Om Våndets Bevæg-elser. 341 



frro Variiiog-rad syiil.cr d\ljt under Frysppimkfot i ljc{>^e 

 Pol.irc^jneiie, I deniH* Opliediiiiij*- ojj^ Afljölinj» lilivc 

 natur) i^>'\ ils d(r rt's|H'c(ive lla^zoncr d<?ela{jfij»<'. De tro- 

 piske Have, hvis Uliiideheniperatiir sl;al nærme sig 27*^(^.5 

 niaac derfor ifölge Varmens iidvicieiide Krafl svulme op 

 over, medens Polarliavene synke ind under del Ni\eau, 

 som var Belingelsen for Begges gjeiisiilige Ligeva'p*f. 

 Solvarmen trænger vistnuk itikc med synderlig Leflied 

 ned i Havets dyberc Lag 5 de tropiske Haves Opvarmning^ 

 vil saaledes væsenllig indsl.rænkes til de överste Skiktep, 

 Udvidelsen maa derfor klive mindre belvdehV. Men paa 

 den anden Side maa Afkjöüngen og Sammenlrækningen 

 i Polarhavene blive saameget mere total og gjennemg-ri- 

 bçnde. Tki idet disse Haves överste Lajy i Bcrorelsen 

 med den kolde Polaratmosphære afkjöles, blive de tættere 

 og- tungere end de nnderliggende. De synke derfor ind 

 og: succederes af lavere og varmere Skikfer. Og da Salt- 

 vandet ikke som del ferske Vand igjen udvider sig, mens 

 det endnn er i flydende Tilstand, naar dets Temperatur 

 synker under en vis Grad, saa maa denne Indsynken af 

 koldere Skiktcr fra oven fortsættes saalænge, til Afkjö- 

 üngen har gjennemgrebet den hele Vandmasse, og Tem- 

 peraturen i det överste Lag er faldet saa dybt, at det 

 linder Afsondring-en af sine Saltpartifcler fryser, og dan- 

 ner en lisskorpe, der omsider bliver saa tyk, at al videre 

 Varmeemission ophörer. Paa denne Maade maa Polarha- 

 venes Sammenlrækning eller Indsynktitng blive meg-et 

 betydelig, ifald de have en stor Dybde. Men ved denne 

 de varmere Havzoners Cdyidelse paa den ene Side og de 

 kolderes Indsvinden paa den anden maa Verdenshavet 

 tabc sin Ligcvægl: en Bevægelse maa opstaa, Oceanets 

 överste, opvarmedc Lag maa paa ethvert Punkt glide lige- 



