Om Våndets Bevæg^clser. 349 



disponere Havels övre Lagf î beg-g^e Halvkiijj-lcrs lioîere 

 Dreder for en Fjernelse fra Æqvalor, o{j saalcdes oj^saa 

 fremkalde en INærnielse mod samme paa Dybef» Ojj der* 

 som de tropiske Have af den lavere Passat pustes sammen 

 i JXærhedrn af Æqvalor, og* de tempererede Have feies 

 op imod Polaregnene af den neddalede höiore Passai, saa 

 maa dor etsteds i begge Halvkiiglcrs midlere Paralleler 

 findes en Indsvnkning i Havets OverHade, eller dog en 

 svagere Krumning end som betinges ved Cenlrifugalkraf- 

 ten og de egentlig bydroslastiske Love. At en Indtryk- 

 ning i Havets Overflade under dens normale Niveau der 

 virkelig har Sted, synes al finde Bekræftelse i den Oni- 

 stændigbed, at den midlere Barometersland bar et Maxi- 

 mum paa Ydergrændserne af den lavere Passat, enlen man 

 TU belragle Coneavilelen som en Aarsag til det större 

 Luftlryk, eller omvendt. 



Det varmere Vand bar en större Tilböielighed til at 

 fordunste end det koldere. Saaledes svarer Dampenes Ten- 

 sion ved 27<^ C — Havels midlere Temperatur paa Over- 

 fladen i Nærheden af Æqvator — til Trykket af en Qvife* 

 sölvcolonne paa omtrent 26 31illimeters Höide, medens 

 den under 0*^ blot æqvivalerer med en Qviksölvcolonne 

 paa 5mm. Den varmere Luft bar en större iWodtageligbed 

 for Vanddampe end den koldere. En Cubicmeler Luft 

 kan under 28^0. — omtrentlig Atmospbærens Middeltem- 

 peratur ved Æqvator — indebolde 26 Gram« Vand i Damp- 

 form, medens den ved 0^ blot kau modtage lidt over 5 Gram. 

 i samme Form. Erindrer man nu at baade Havets og 

 Luftens Temperatur synker dybt under 0^ i de böiere 

 Polaregne, og at saaledes Våndets • eller egentlig Isens - 

 Tilböielighed til at fordunste ogp Luftens Evne til at mod- 

 tage Yanddampene der er endnu mindre end ved 0^, saa 



