Om Våndets Bevæjjelser. 355 



(la ikke Uddansliiîng^en belobe sig- til fra de store Æqva- 

 lorialbave, under 28^ C. Middellenipcralur! — Men dersom 

 altraa store Vandmasser uafladclig' destillere over fra lavere 

 til böiere Breder, 0{j trænce lige ind i Polernes lisregio- 

 uer, saa bliver delte en njægtig", universel Grund til Ver- 

 densbavets Tilbagegang fra Polerne mod Æqvalor, da 

 bverken de kolde eller tempcrerede Jordströgs lis- og 

 Sneemasscr ere i evigl Tillagende, eller Æqvatorialliavene 

 eller overliovedet Klodens draabeflydende Vandbelioldning 

 er i Aft;igende. Og som et yderligcre og faclisk Beviis 

 for at Tilbageströmningen fra Polcrne foregaar paa Dybel 

 kan man mærke sig, at Æqvatorialhavene, uagtet deres 

 böiere Temperatur paa Ovcrfladen, i större Dybder ere 

 koldere end de tilsvarende Dybder i Middelbavct, bvis 

 Communicationscanal med Atlanterbavet er for grund til 

 at tilstede Atlanterbavets dybere Skikter at strömme ind 

 deri. 



Resultatet af samtlige ovcnberörte, paa Havströmmenc 

 virkende, Aarsa^er og Omstændigbcder skulde altsaa, uag- 

 tet alle temporære og locale Afvigelser^ under Tingenes 

 nærværende Orden blive: 



1» Al der gaar en dyb Ström fra Öst mod Vest i 

 Æqvatorialbavene, fremkaldt ved de fra Polerne ström- 

 mende dybere Vandes mindre Rotationshaslighed, 

 og paaskyndct paa Overfladen af den lavere Passat. 

 2. At denne Ström, ved at falde fra Æqvatoriallandenes 

 Vestkyster, fremkalder en mod dem convergercndc 

 Tilströmning fra Sidernc, at den, ved at stöde paa 

 Tropelandenes Östkyster, tvinges ud over sit egent- 

 lige Territorium, og, naar den ikke kan slippe forbi 

 dem, formedelst sin större Botationsbasligbed vender 

 tilbage mod Öst, hvorved altsaa Havet kommer i en 



