Om Våndets Bevæg-elser. 3(51 



vel lillorle, komme ikke paa saa dirccle Vei lil deres 

 Bcsteramclsossted, iindla{]cn hvor de, som f. Ex. paa Laiid- 

 partiernes Öslkyster i liöiere Ih-cdcr, umiddelbar opraiigcs 

 af Polarströuimcri. Paa de modsvarende Vestkyster dcri- 

 mod ville Salt- og* Slammasserne giibcs o(| en Tid lang- 

 omlmnics af de overfladiske Havslromme, og: saaledcs lage 

 Veien op mod Polerne. Men paa denne Vei afkjöles 

 efterliaanden de dem bærende Vandskiktcr og' synke ind, 

 idet de stedse succederes af nye, og^ saaledes maa de om- 

 sider med samt deres Salt- ogp Slamindhold komme ind i 

 Polarströmmen og- ile afsled lil de tropiske Have, En 

 stor Decl af Slammet vil vel ogsaa, naar det kommer nd 

 paa det aabne Hav, hvor det mere uforstyrret kan folge 

 Tyiig^dcns Love, synke ned i Polarströmmen, uden at gjörc 

 Omveien op til Polarbavene. Oceanets dybe Polarströni 

 udförer altsaa med Hensyn til l^liueraîtransporlen den 

 samme Forretninga mellem Klodens liöiere og' lavere Kre- 

 der, som de riiidende Vande mellem Hollandene og* Havet. 

 I Forbindelse med denne Transport paa Dybet kan man 

 og^saa mærke sig' de betydelige Steen- og' Grunsmasser, 

 som Polaregnenes lisflager, hvor Strömmen skyder op iil 

 Overfladen, före ned til lavere Breder, og- under deres 

 Oploen kaste i Havet til videre Befordring-. Mellem Ven- 

 dekretsene mode Polarströmmenc binanden5 deres hori- 

 zontale Bevægelse modÆqvator maa derfor sagtne, omsi- 

 der standse og tage Retningen opad, for at erstallc den 

 ved Uddnnstningcn bevirkede Afgang paa 0>erfladen, 

 Under denne Opsligen maa Rulleslenene, det grovere Grnus, 

 og störste Delen af Slammen, som Strömmen forte, rul- 

 lede med sig- langs Havbunden, blive tilbage, saamegct 

 mere som Våndets Bærekraft paa Grund af formindsket 

 Tryk og stigende Temperatur aftagcr eftcrbaanden som 



