864 Sexe 



det Tidsrum, som ligfÇer meilcm Colombus og' os, alt for 

 Ifort til at man deri skulde kunne vente noget Udslag^ af 

 en Jangsumt virkende geologisk Procès, Naturens geolo- 

 giske Operationer forlange, som bekjeudt, en egen Tids- 

 scala, livorpaa f. Ex. de Aartusinder, som ere forlöbnc 

 siden Menneskets förste Opiræden paa Kloden, synke 

 sammen til en meget ubetydelig- Slörrelse. Vig tigere sy- 

 nes folgende Indvending fra Astronomiens Side at være. 

 Dersom Jordlegemet afplalles, saa foröges dels Trægbeds- 

 moment med Hensyn lii Omdreiningsaxen, fölgelig ujaatte 

 dels Omdreiningsliastigbed være i AfJagr'ude, bvilkel maalte 

 bave givet sig lilkjeitde i Sjjernedageus Forlængelse» Men 

 nu bar efter Laplace Sljernedagen ikke forandret sig ^^1^ 

 af et Secund i 2000 Aar. Herintod maa jeg ogsaa bringe 

 Tidsrummets Korlbed i Erindring. Iforbigaaende kan man 

 ogsaa bemærke, at Våndet i bemeldle Tidsrum ei alene 

 bar fört lunge Massedele ef Jordlegemet fra liöierc til 

 lavere Breder, bvorved Trægbedsmomenlet foröges, men 

 det bar ogsaa llytlet store Mineral- eller Bjergmasser fra 

 Höilaudene til Lavlandet og Havet, bvorved Trægbedsmo- 

 menlet formindskes, og fölgelig for en Deel i dette Punkt 

 neutraliserel sin egen Virken. Men bvad jeg egenllig vil 

 udbæve, er at Stjernedagens Uforanderligbed efler Nu- 

 tidens geologiske Yndlingstbeori formeentlig bliver aldeles 

 uforklarlig, saalænge man ikke kan opvise en Naturproces, 

 bvorved Jordens Omdreiningsbasligbed conserveres. Man 

 antager jo, at Jorden er en ildflydende Masse paa en for- 

 boldsviis tynd Skorpe nær. Men dersom Jordlegemet 

 befinder sig i en saadan Tilstand, saa maa det omgivet, 

 som det er, paa alle Sider af et Medium, som let trans- 

 mitterer den siraalende Varme og let transporterer den 

 mcddeclle Varme ud til det kolde Himmelrum, eftcrbaan- 



