Om Våndets Bevæg^elser. 367 



tilsyne î Polarlandcne» Oq forsaavidt de marinlske Strata 

 beståa af mcclianisk Nedslaga, niaa deres Indhold være saa- 

 meg^et mere forskjel ligarlet, deres Korn saameget finere 

 og" mere afrundet, jo nærmere man kommer Æqvator, Iivor 

 Ikke locale Aarsager have fremkaldt Undfag^elser fra Reglen. 

 Tili fra jo fjernere og- flere Steder 3Iaterialel er blevet 

 sammenfört^ destomerc sammenstödf, afrundet og' sammen- 

 blandet maa det være, hvorbos og;saa l.an bemærkes, at 

 det finere Gods lettere lader sig' flytte end det grovere. 

 I Almindelighed skulde man altsaa vente, at Polareg^nene 

 ere Hovedsædet for de skarpkantede Klippestykker, de 

 tempererede Zoner for de afruiidede eg-entliç crratiske 

 Blokke, og' den hede Zone for Sandet og* det finere Sedi- 

 ment. Om disse Fölg-csliilninger finde Bekræflclse i de 

 factiskc Forholde eller ikke, maa afgjöres ved el udbredt 

 Kjendskab til Resiiltaterne af den descriptive Geologi. 

 Jeg' kan kun loselig; paapeg;e del eiirppæiske Nordens gamle, 

 rasercde Klippebund, de erratiske Blokkes Vandring mod 

 Syd i den nordlige Halvkugle, deres hyppige Forekomst i 

 beg'gc Hemisphærer mcilem Polerne og* den firliendc Pa- 

 rallel, ^langelen af dem indenfor denne Bredecirkel^ Ter- 

 tiærformalionernes store tJdbredelse i Sydamerica, og^ en- 

 delig Saharas Flyvesand, der meget vel synes at kunne 

 forestille et fra det Fjerne hidfört Depositum af Havel. 

 At afgjöre om og* hvorvidt ovenbelegncde neptuni^ke 

 Procès ndlaler sig i Landpartiernes g-cognostiskc Constitu- 

 tion bliver imidlertid ing-en let Opgave, selv efter al alle 

 Jordens Lande have været Gjenstand for den onihyggclig"- 

 ste Forskning", da Bygningsdelenes Anordning i den for 

 Mennesket tilgjængelige Deel af Jordlegemet ikke er nogct 

 simpelt Resultat af en enkelt, Alt heherskende Naturlov, 

 men et forviklet Product af tilfældigc Omstændighcder og 

 V. 4 Z 



