Magnetiske Intensitets Bestemmelser. 371 



en rîgptî(]f Dom over Paalîdclîg^heden af selve Bestemmel- 

 serne^ ogp en Norm for fremtidige Arbeider af samme Slags. 



Först maa jeg; anmærhe, at jeg; for Sammenlig^nelig;- 

 hedens Skyld har anseet det hcnsig;tsmæssig;t at reducere 

 alle Langbergs lagttagelser til en bestemt Epoche — den 

 1 Januar 1845 — ligesom jeg allerede forhen havde gjort 

 med de andre oven omtalte lagttagelser. Herved lagdes 

 de timevise Optegninger paa Münchener Observatoriet 

 til Grund, Dette er nu afgjort unöiagligt, fordi hverken 

 Instrumenternes Stand for en given Tid han ndledes af 

 de blot fra Time til Time gjorte Optegninger, endnu 

 mindre de magnetiske Variationer kunne antages overalt 

 at være lige» Men for Sammenligningens Skyld er en 

 Reduction til samme Epocbe absolut nödvendig, og jeg 

 har ovcrbeviist mig om, at man paa den antydede Maade 

 i ethvert Fald altid kommer Sandheden nærmere, end 

 naar man forsommer denne Reduktion. Isærdclesbed vil 

 man i den udförligc Fremstilling af mine Resultater ^) 

 finde paaviist, at for Deklinalions-Bestemmelserne er Sik- 

 kerhcden af Reduktionen langt större end Sikkcrhcden af 

 lagttagelscrne selv, naar ikke disse ere gjorte under særdeles 

 gunstige Omstændighedcr, som t. Ex. i et magnetisk Ob- 

 servatorium. 



Her folge nu Værdierne af den midlere Horizontal- 

 Intensitet I Januar 1815, saaledes som de af de forskjellige 

 Maalningcr udiedes: 



Langbergs Bestemmelser. 

 Kjöbenhavn 1.6545 Genf 1.9837 



London 1.7191 Mailand 2.0345 



Ï) Abliandl, der Hönigl, bayr» Académie d. Wissench, Bd. V. 

 Abth. 1. 



