Middelhavets Lilloral-Fauna. 29 



först har bemærket, den ene af Aniienes Sidepigge, som er 

 större, næsten dobbelt saa tyk som de andre, og rue af tal- 

 löse overmaade smaa Spidser, medens de övrige ere glatte, 

 paa dens stumpe ydre Ende forsynet med 2 smaa ligeover for 

 hinanden ug paatværs udstaaende spidse Fortsatser. Denne 

 afvigende Sidepig er ikke altid den tredie ovenfra, som Forbes 

 siger, men ligesaa hyppig den fjerde, femte eller sjette. Side- 

 piggeues Antal er nemlig ikke sjeldent 7 (Müller og Troschel 

 angi ve kun 4 — 5) hos udvoxne Exemplarer. Endelig, hvad 

 jeg heller ikke har fundet tilforn bemærket, mangle Fodpa- 

 pillerne ved Tentakelporerne paa Armene ganske (Liitken, 

 som 1. c. pag. 98 angiver Tilstedeværelsen af 2 Fodpapiller, 

 har sikkert ikke havt den ægte A. filiformis for sig). 



Liitken anförer (1. c. pag. 96) blandt Charactererne for 

 Slægten Amphiura, at „Mundvigene ere vide og uden Papiller.'' 

 Dette er ikke ganske rigtigt hverken for denne eller de efter- 

 folgende Arters Vedkonmiende; thi her findes ved den aborale 

 Ende af Mundvigene, hvis Sider ere nögne, 2 flade, smale, 

 lancetformig tilspidsede Mundpapiller, 1 paa hver Side, og 

 höiere oppe i Mundvigens Hule 2 andre Mundpapiller af sannne 

 Form og Störreise, hvilke med deres Spids vende indad mod 

 Munden, og endelig 2 tykkere coniske Tandpapiller tæt ved 

 Siden af hinanden lige under Tandcolumnerne. 



Mundskjoldene ere ganske lidt længere end brede, rhom- 

 biske med tilrundede Hjörner, af hvilke det ene, det aborale 

 Hjörne, er noget udtrækket eller forlænget; det ene af Mund- 

 skjoldene, Madreporpladen, er næsten dobbelt saa stort som 

 de 4 övrige, og stærk convext, uden nogen Umbo. 



Denne Art er meget almindelig ved den norske Kyst, især 

 i Christianiatjorden, mindre hyppig ved Bergen, og forekommer 

 altid paa ringere Dyb, 5 — 10 Favne, end den folgende A. 

 Chiajii. Jeg tilföier her Farven, noteret efter det levende Dyr: 



