Middelhavets Littoral-Fauna. 49 



Af denne sjeldne Söstjerne erholdt jeg ved Messina et 10" 

 stort Exemphir fra lienvcd 100 Favnes Dyb. Farven, som 

 hverken Opdageren, Philippi, eller Müller og Troschel anfore, 

 er lys minierod, Kandplaclerne lysere end Paxillarfeldtet eller 

 bieg rödgule; den midt imelleni Centrum og Skiveranden be- 

 liggende Madreporplade lyseguul. — Denne Art staaer nær 

 ved vor nordiske A. Andromeda, som ligeledes kun forekonnnnr 

 paa store Dyb, men er dog distinct. Skiven er nemlig hos 

 A. subinermis furholdsviis större, de dorsale Randplader ad- 

 skilte fra hverandre ved mindre dybe Furer uden kornet- 

 fryndset Rand („margine granuloso-fimbriatis", Düben& Koren 

 1. c. pag. 258), og besatte med ganske tæt sammen siddende 

 Granula; de ventrale Randplader ere beklædte med tætte 

 Skjæl, af hvilke nogle (3 — 4) aflange, brede, skjælformige, 

 flade tiltrykkede („adpresse") Smaapigge træde frem (hos A. 

 Andromeda ere derimod disse Plader besatte med mindre og 

 mere adspredte Korn og med 3 — 4 smale lancetformige spidse 

 tiltrykkede Pigge). Endelig ere Furepapillerne meget större, 

 bredere og flade med stump Spids (hos A. Andromeda ere de 

 meget tynde og cylindriske). 



21. Asteriscus verruculatus M. & T. 



Almindelig ved Neapel paa Klipper og Stene mellem 

 Alger ved Stranden, 1 — 2 F od under Soens Speil. Dens 

 Farve er smudsig grönguul. De störste af mine Exemplarer 

 have en Diameter af IV2 — 2", medens Müller og Troschel 

 angive den til 4". En mindre, kun V2" «tor Form af tegl- 

 steensröd Farve fandtes sammesteds i flere Exemplarer paa 

 40 — 50 Favnes Dyb. — Müller og Troschel sige om denne 

 Art, at den har „fem, sjeldnere sex Arme." Alle mine tal- 

 rige Exemplarer have kun 5 Arme, saa at jeg maa betragte 

 Tallet J5 som abnormt, saaledos som man ju undertiden finder 

 lignende Abnormiteter hos alle Söstjerner. 



