Middelhavets Littoral-Fauna. 81 



denne sidste. Etter de nærmere Oplysninger, som i det Fol- 

 gende skulle meddeles om Grubes Phyllophoriis urna, vil man 

 dog udentvivl erkjende, at Slægten. Phyllopliorus, naar den 

 I »liver skarpere characteriseret, fortjener at bibeholdes. 



Phyllophorus urna er temmelig almindelig ved Neapel, 

 hvor den forekommer paa 5 — 10 Favnes Dyb mellem Zostera 

 marina og Caulinia oceanica, til hvis Rodder og Stammer den 

 hyppig med sine Fodder fæster sig saa stærkt, at den kun 

 med Vanskelighed kan lösrives. Dens Krop er sædvanlig mere 

 eller mindre bedækket af Qvisqvilier eller Fragmenter af Plan- 

 ter, Conchy lier & c, som klæbe fast ved dens Fodder. Grube 

 angiver dens Længde til 2, 5*; men jeg fandt hyppig Exem- 

 plarer af indtil 6*^ eller 2V4" Længde og V2" Tykkelse. 



Kroppens Form (Tab. 2 Fig. 52) er cylindrisk eller no- 

 get teenformig, idet begge Ender ere lidt smalere og tilrun- 

 dede; det er blot i contraheret Tilstand at den faaer den 

 ..kort töndeformige" Skikkelse, som Grube holder for den 

 normale. Hos yngre Individuer har Kroppen en lysere, guul- 

 hvid Farve og blödere Hud, hos ældre derimod en brungråa 

 eller lys rustbrun Farve og en mere fast, næsten pergament- 

 agtig Hud. Halsen, som bærer Tentaklerne, er guulgraa, otte 

 med smaa linieformige adspredte hvide Pletter. 



Tentaklerne (Fig. 52, a a), som ere grenede, guulgraa- 

 hvide med lys rödligbrune Smaagrene, angives baade af delle 

 Chiaje og Grube til 12, af hvilke, efter den Förste, 4 ere 

 mindre, og, efter den Sidste, nogle ere meget mindre end de 

 övrige. Jeg fandt hos forskjellige Exemplarer, hos yngre 12, 

 hos ældre 14, 15 eller 16, hyppigst dog 15 Tentakler, hvilke 

 oftest vare af meget ulige Störreise, idet nogle, uden at nogen 

 vis Orden i saa Henseende kunde spores, vare baade kortere 

 og spædere end de andre. Desuden tindes altid (ogsaa hos 

 yngre Exeraplarer af 1%" Længde, som kun havde 12 ydre 



6 



