Den magnetiske Inclinations Forandringer. 103 



et Maximum i den sidste Fjerdedeel af det 17de Aarhundrede, 

 og saavidt Beregningen af di$se lagttagelser vise, vil deit 

 imellem Maximum og Minimum i en Tid af omtrent 200 Aàf 

 undergaae en Forandring af 8 til 10 Grader.*) 



Blandt de periodiske Forandringer vil jeg först omtale 

 den daglige Periode. Den Londonske Uhrmager Graham 

 havde bemærket, at den horizontale Magnetnaal fra Dag 

 til Dag, ja endog fra Time til Time havde smaae Bevægelser. 

 Dette bevægede Professor Celsius i Upsala til i Aaret 1740 

 med et af Graham forfærdiget Instrument at anstille daglige 

 og timevise lagttagelser; disse fortsattes efter hans Död af 

 Observator 0. P. Hjorter indtil 1747. Af disse lagttagelser 

 viste det sig, at Magnetnaalens Nordende fra Kl. 8 eller 9 

 om Formiddagen til Kl. 2 Eftermiddag bevægede sig mod 

 Vest 15 til 20 Minuter, da Misviisningen altsaa var störst; 

 vendte derpaa om Aftenen tilbage mod Öst indtil Kl. 8 — 9, 

 samt at den om Natten noget efter Midnat havde en lignende 

 men mindre Oscillation; at denne daglige Oscillation var be- 

 tydelig mindre ved Vinter- end ved Sommersolhverv; endelig, 

 at der indtraadte betydelige uregelmæssige Bevægelser, naar 

 der viste sig Nordlys paa Himmelen. Denne daglige perio- 

 diske Bevægelse er siden bleven bekræftet ved lagttagelser 

 paa mange andre Puncter paa Jordens Overflade, og især paa 

 en Mængde i samme Hensigt oprettede magnetiske Observa- 

 torier, efter at Gauss i Göttingen havde opfiindet det saa- 

 kaldte Unifilar-Magnetometer, hvormed disse Bevægelser 

 med en langt större Skarphed kan bestemmes. 



Intensiteten af den horizontale Componente har 



See min Afliandliug i det kgl. Danske Videnskabers Selskabs Skrif- 

 ter 5le Uækkei naturvidenskabelig og mathematisk Afdeling 4de 

 Bd. Iste Hefte, Kjøbenhavn 1856, og folgende Bind. 



8* 



