18S H. Christie. 



vendte Stave vare af „chemisk rent" Wismuth. En Prove 

 gav imidlertid med Rhodankalium en tydelig Reaction paa 

 Jern, og en af Hr. Schiellerup i det herværende Laboratorium 

 udfört Analyse gav en Jerngehalt af 0,064 7o. Denne Ulempe, 

 at de to Repræsentanter for de to modsatte Arter magnetiske 

 Stoffer vanskelig uden samlede komme til Undersögelse, har 

 ved Bestemmelsen af Wismuthmagnetismen saameget mere at 

 betyde, som en Jerngehalt langt mindre, end at en chemisk 

 Analyse kan angive den med den her nödvendige Nöiagtighed, 

 allerede er tilstrækkelig til i særdeles hoi Grad at modiiicere 

 Resultatet af Maalingerne. 



§28. 



Efter Diamagnetismens Theori er ved en Diamagnet Mag- 

 netismen ligeligt udviklet over dens hele Længde, hvoraf Fol- 

 gen er, at Diamagneten i sine Virkninger udåd forholder sig, 

 som om dens hele Magnetisme var concentreret i Endefladerne, 

 idet der blot her findes fri Magnetisme. 



Vilde man altsaa ved en Diamagnet gjentags de af Cou- 

 lomb ved Magneter foretagne Svingningsforsög, saa vilde man 

 ikke finde en gradvis Aftagen af Svingningstiden fra Midten 

 mod Enderne, men en constant af Joj-d magnetismen og Naale- 

 magnetismen afhængig Svingningstid indtil ganske nær Dia- 

 magnetens Ender, hvor en pludselig og rask Aftagen af Sving- 

 ningstiden vilde finde Sted. Dette forudsætter, at den svingende 

 Passivnaal befinder sig tæt ved Diamagneten. 



En i större Afstand svingende horizontal Naal vil videre 

 eiter denne Forestillingsmaade foran en vertical Diamagnets 

 Midte ikke lide nogen Afböining, og næsten heller ikke nogen, 

 om den hæves eller sænkes et temmelig stort Stykke, — i 

 Nærheden af Diamagnetens Ender ville Afböiningerne hurtigt 



