Om de erratiske Phænomener. 239 



Efter saaledes at have faaet en nogenlunde sammenhæn- 

 gende Række af lagttagelser paa en betydelig Strækning fra 

 Syd mod Nord, var jeg kommen til Egne, som jeg tidligere 

 liavde besögt, og jeg vendte mig nn mod Öst. Inde i Sverige 

 hæver sig lier en næsten ganske ubekjendt og overordentlig 

 vild Fjeldgruppe, hvis maleriske Former og blinkende Sne- 

 masser allerede længe havde vinket fra det Fjerne; deres 

 skåldede Fjeldsider loved^e mig godt Udbytte og holdt ogsaa 

 Lövtet. Fjeldgruppen, hvortil jeg sigter, er skarpt begrænd- 

 set saavel mod Nord, hvor den ender med Blaahammeren, 

 Snasahögarne og Bunderfj eldene, som mod Syd, hvor det er 

 Dorfjeldene, som danne dens Grændse. Det var kun til Grup- 

 pens sydlige Deel mine lagttagelser kom til at strække sig, 

 netop den Deel, der modtog det förste Chok af de fremfarende 

 erratiske Masser. Vistnok var det min Hensigt at undersöge 

 disse Fjelde mod Nord ligetil Snasahögarne, fornemmeligen 

 for at see, om det jämtländske sydgaaende Stribesystem skulde 

 strække sig saa langt; men et for August Maaned usædvan- 

 ligt haardt Veir — Nordenstorm med Snefald — som fast- 

 holdt mig mere end fjorten Dage i Ljungdalen, gjorde mig 

 det umuligt at fuldföre denne Plan i en saa vild Fjeldegn; 

 Undersögelserne skulde nemlig anstilles paa et Strög, hvor 

 det midlere Sverige har sin vildeste Fjeldmark. 



Navnet „Dörfjelde" anvendes af Ljungdalens Beboere 

 vistnok kun om den östlige Deel af den Fjeldgruppe, hvorom 

 her er Tale; men naar man tiltrænger en mere omfattende 

 Betegnelse, tor man saa meget sikrere udstrække Navnet til 

 den hele Fjeldgruppe, som enhver Deel af den med lige stor 

 Ret tilkommer dette betegnende Navn. Vi have nemlig her 

 for os en omtrent i Öst og Vest udstrakt Række afHöifjelde, 

 udmærket derved, at den paa flere Punkter er dybt gjennem- 

 skaaret af trange Pas, „Dore". Paa Strækningen fra Dunsjö- 



