242 t C. Hörbye. 



delretning maa ligge nærmere mod Syd, end et Middeltal af 

 Conipasaflæsningerne vilde give. Dertil kommer, at et langt 

 overveiende Antal af Striberne virkelig holde sig omtrent i 

 hor. 4| (mellem 4|- og 5), en Retning, som de med störste 

 Bestemthed vedligeholde opad Fjeldsiden, og som allerede ved 

 förste Blik springer i Oinene som den meest almindelige. De 

 fine Ridser, der ikke ere talrige, findes oftest lobende i hor. 

 4| til 4|. — Saafremt man her spörger efter den midlere 

 Retning af Striberne, tor det altsaa antages, at de Masser, 

 som fra Öst törnede mod Ïïus-Volas Fjeldside, have hävt 

 Retning omtrent mod Syd 4|. 



Det er naturligviis af störste Vigtighed idetmindste paa 

 eet Punkt i en Egn aldeles sikkert at kunne faae bestemt 

 Stödsidens rette Beliggenhed; det er da siden paa större 

 Strækninger tilstrækkeligt alene at iagttage Stribernes Ret- 

 ning, em ikke Anledning skulde tilbyde sig til at finde be- 

 stemte Stödsider. Et saadant Punkt, der med Hensyn til 

 Massernes Bevægelse fra Öst er aldeles bestemmende for hele 

 denne Egn, have vi her paa Hus-Vola. For at Bevægelsen 

 foregik fra Öst og skraat opad Fjeldsiden, der her har 30 — 

 40 Graders Hældning mod Horizonten, behoves intet andet 

 Bevis, end at Fjeldsidens Protuberanser netop i den Retning 

 tydeligt ere tilrundede; men hertil kommer endnu den Om- 

 stændighed, at man ovenfor de stribede og skraae Klippeflader 

 her paa Stedet har en steilere Afsats, der rager frem over 

 de afskurede Steder. Var Friktionsmaterialet her styrtet ned 

 fra Fj eldets Top, altsaa mod Öst, maatte det fra den om- 

 talte steile Afsats være fört udåd i skråa Retning fra Fjeld- 

 siden fast uden at beröre de nu stribede Steder, og kunde 

 ialfald under ingen Omstændighed have paavirket dem saale- 

 des som skeet er. 



Paa det nordlige Skaft af Hus-Vola, som forbinder denne 



