Om de erraliske Phænomener. 245 



Toppens Spidse, at finde de skjonneste Friktionsmærker i 

 Mængde forhaanden, meget langt fortsatte, aldeles retlinede og 

 vel vedligeholdte Striber. Hovedströget af de fleste og dybe- 

 ste Mærker er her V. 10^; men paa en östligt hældende 

 Flade, hvor Striberne ere færre og mindre dybe, stryge de i 

 V. 7| og mere ret opad den skraae Skiktflade. Nogen tyde- 

 lig Stödside er her ikke levnet heel; Skiktpladerne ere for 

 en stor Deel lösbrudte, deels liggende i deres oprindelige Si- 

 tus, deels omspredte, saa man i Steenurdene kan finde löse 

 Plader forsynede med de skjonneste Friktionsmærker. At 

 Friktionsmasserne skulde være komne fra den nordlige Kant, 

 er imidlertid ogsaa her paa Grund af Situationen ikke tæn- 

 keligt, da Mærkerne isaafald ikke kunde have været saa ty- 

 deligt og skarpt udviklede i Læ af den nærliggende Tops 

 Grönsteensmasser. — De lange og dybe , aldeles retlinede 

 Mærker her bevise, at Masserne i denne Höide have virket 

 med omtrent den samme Kraft som paa noget andet lavere 

 liggende Sted i Egnen. At Mærkerne her ere saa særdeles 

 vel vedligeholdte, skyldes maaskee en af de her saa hyppige 

 vertikale Gronsteensvægge, som anstaaer ganske nær, og som 

 maaskee kan have beskyttet Klippefladen mod Forvitring. 



Storadörens Bund fandt jeg beliggende i 3210 Fods 

 Niveau. Sandstenen her viser Phænomenet særdeles tydeligt 

 paa denne Dals Vestflanke, der hælder stærkt mod Öst: en 

 Mængde Striber, retlinede fortsatte i flere Alens Længde paa 

 polerede Fläder, Furer, hvoraf enkelte have næsten en Tom- 

 mes Bredde samt ere forsynede med triangulære Erosionsflæk- 

 ker eller Bristninger i Klippens Yderflade. Hovedretningen 

 af Mærkerne her kan angives til V. llf med omtrent en Ti- 

 mes Afvigelse til hver Side. — Foruden dette findes ogsaa 

 det vestlige Sæt af Striber meget godt udviklet, men langtfra 

 ikke repræsenteret af saa mange og dybe Mærker; Retningen 



17 



