246 I. C. Hörbye. 



falder mellem V. 7 og S. 5, og ikke paaskraa men mere ret 

 opad Fjeldsiden. Jeg saa midertiden disse to Stribesæt at 

 krydse hinanden under en ganske ret Vinkel. 



For det sidstnævnte, vestlige, Sæts Vedkommende er 

 Stodsidernes rette Beliggenhed utvivlsom; jeg kunde endog 

 etsteds forfölge disse Striber mod Vest lige indtil ilO Skridts 

 Afstand fra en hoi og vertikalt modstaaende Fjeldvæg, saa 

 det er umuligt, at de skurende Masser gik fra Vest mod 

 Öst. Hvad det andet Sæt angaaer, saa seer man intetsteds 

 klarere end her, at den vigtigste Deel af Arbeidet ved dette 

 Slags ündersögelser tillige er den vanskeligste, nemlig Be- 

 stemmelsen af Stöd- og Læsider. Jeg saa her temmelig tyde- 

 lige Striber saavel paa Læ- som Stodsider, saa at Masserne 

 tydeligt nok have udfyldt selv temmelig dybe og snævre 

 Sænkninger i Fj eldgrunden og efterladt sig Mærker saavel ved 

 at passere opad og mod som nedad og med Bakke, og havde 

 jeg ikke forhen fra andre Steder kunnet forsikre mig om disse 

 Massers virkelige Bevægelse mod Nordnordvest, saa skulde 

 jeg have forladt dette Punkt i Tvivl, om Skuringsmasserne 

 vare passerede fra den nordlige eller fra den sydlige Kaut 

 gjennem denne kolossale Fjeldport. 



Et Bevis for at Bevægelsen er skeet mod den nordlige 

 Himmelegn tindes blandt andre Steder ogsaa i Lille Lindören. 

 Yderst paa denne Dals vestlige Skaft er det stribende Mate- 

 rial ligeledes fra Skaftets Ryg styrtet nedad langs dets Öst- 

 lige Side og i en Retning (Y. 11|), der peger östenfor selve 

 Passets inderste Port; i det Överste og Trangeste af Passet 

 er derimod Stribeströget (Y. 9^ — 9|) mere ligelöbende med 

 Hovedretningen af samme, og det er her man har den bedste 

 Anledning til at overbevise sig om, i hvilken Retning Mas- 

 serne ere pressede gjennem Doren: paa den mod Syd vendte 

 Side af Passet tilrundede og tildeels polerede Fjeldpartier med. 



