Om de erratiske Phænomener. 247 



Striber, paa den modsatte Side dcrimod innren Spuer etter 

 Afskuringen. 



Fjeldsiderne, som omgive det störste af alle Pas i Dür- 

 fjeldene, nemlig Store Lindören, ere overordentlig steile, og 

 jeg fandt ingen Spoer af Friktion her. Bunden af det egent- 

 lige Pas er nemlig aldeles planeret at* löse Bedækninger, og 

 yderst ved Indgangen til Passet danne disse et Chaos af mæg- 

 tige Egge og Volde, sandsynligen Moræner, saa man ikke 

 faaer den faste Fjeldgrund at see. — Jeg besögte dernæst 

 Storsjöen uden paa denne Vei at tinde det ringeste Mærke 

 efter Afskuringen. 



Da jeg af forhen berörte Grunde ikke kunde udstrække 

 min Reise til de nordenfor beliggende Snasahögar og Bunder- 

 Qelde, foretog jeg dog, tor jeg ganske forlod Dörtjeldene, en 

 Exkursion til Herrång-Stöterne, beliggende halvanden Mil 

 nordenfor min Station i Ljungdal By. Disse Fjeldes Skraa- 

 ninger mod Syd fandtes overalt bedækkede af Torv og Sne; men 

 paa en af de sydlige Holder, hvor nogle Partier af det faste 

 Fjeld stikke frem, fandt jeg tydelige Striber lobende mod 

 V. 9f og nær derved mod V. 8f. Dette Punkt ligger om- 

 trent hundrede Fod under den næsthoieste af Stöterne (4487'3, 

 og jeg anseer Fundet af Friktionsmærker i denne Höide og 

 tillige paa det nordligste Punkt, jeg iaar naaede, for en af de 

 mere værdifulde Observationer fra denne Reise. 



Nogle almindelige Bemærkninger i Anledning af de hidtil 

 anförte lagttagelser bör her ånde Plads. — Det vigtigste Re- 

 sultat af, hvad der er observeret i disse Egne af Herjeada- 

 len, er at de Steenmasser, som i Friktionstiden polerede og 

 furede Fjeldgrunden, ogsaa her ligesom i de tilgrændsende 

 Dele af Norge have bevæget sig, aldeles ikke mod Syd, men 

 i det Hele taget mod den nordvestlige Himmelegn, saa at 

 Grændsen mod det vidt udbredte System af sydgaaende Stri- 



17* 



