254 L C. Hörbye. 



over Havet og hæver sig omtrent 1000 Fod over sine Omgi- 

 velser (Soen ved dens Fod ligger nemlig 3160 Fod over Ha- 

 vet), dens Yderformer ere netop saadanne, som om de vare 

 bearbeidede af Friktionen fra Sydöst, den ligger dertilmed 

 isoleret, netop paa Grændsen mellem det Norden- og Sönden- 

 Çeldske. Jo armere dens ensformige lyngdækkede Omegn var 

 paa ethvert Spoer af Friktionen, desstörre var min Længsel 

 efter at naae denne vakre Kuppe, som jeg allerede i lang Tid 

 havde havt isigte. Men uagtet dens Överste er temmelig frit 

 for Bedækninger, fandt jeg her aldeles Intet; en Blok af en 

 rödlig Brudstykke-Bj ergart var det eneste Vidne om, at de 

 fra Sydöst flyttede Masser ogsaa havde passeret dette Sted. 

 Heller ikke de milelange Vidder vestenfor henimod Qvikne 

 gave en eneste Observation; det var först i Qviknes Dal, 

 J Miil Nord for Stubsjö, at jeg fandt Striber, meget tyde- 

 lige og i Dalens Retning, lobende i hor. 8| samt Furer i 

 hor. 9|. 



Paa Strækningen mellem Qvikne og Foldalen fik jeg atter 

 nogle Observationer, hvorvel ikke mange i Forhold til Stræk- 

 ningens Længde. Omtrent midt mellem Stubsjö i Qvikne og 

 Rödalshögd, Striber i hor. 6|. Paa Östsiden af Rödalshög- 

 dens nordlige Skaft, meget regelmæssige og langt fortsatte 

 Striber i hor. 5|; nordligt under samme Fjeld, korte Kryds- 

 striber i hor. 5| og 7|. Nær Rôdais Grube, svage Mærker i 

 hor. 9| ; paa Holderne nordostligt op for Markbulisæter, nær 

 Elven Enuna, meget utydelige Spoer af Friktionen i hor. lOf. 

 Dernæst var det forst ved Foldals Grube, at jeg saa Striber, 

 lobende i Timen 12|. 



Med Hensyn til disse mellem Qvikne og Foldal observe- 

 rede Mærker maa det indrömmes, at den sande Retning af 

 Bevægelsen er uvis. Efter hvad jeg paa denne Strækning 

 saa, forekom det mig meest sandsynligt, at Mærkerne maae 



