260 I. C. Hörbye. 



sesviis har formaaet at transportere Stene en meget lang Vei 

 og da kun i smaa Brudstykker, ialfald ikke nær saa langt, 

 som man for den sydgaaende Bevægelses Vedkommende har 

 troet at kunne antage. \'iv 



Paa Vestsiden af Fæmun forekommer, som naturligt 

 er, en Mængde store Blokke af den hvide og graae Fæmuns- 

 qvarts, for det meste hvilende ovenpaa de andre Bedæk- 

 ningsmasser; ogsaa körnige Kalkstene, udentvivl af dem, 

 som optræde i selve Omegnen, ere temmelig hyppige. I 

 Nord for Korssjöfj eldene ere paa en större Strækning Gra- 

 nitbrudstykker hyppige; man vil intet Öieblik tage i Be- 

 tænkning at antage disse komne fra det nærliggende Fjeld 

 Vigelen, selv om man ikke veed, at Friktionsmærkerne paa 

 dette Fjeld pege netop vestover til hine Egne. 



I Vest for Forelv-Haagn stöder man hyppigen paa 

 Blokke af den hvide nordenfjeldske Granit; disse have ikke 

 tilbagelagt lang Vei, men hidhöre fra underordnede Masser af 

 denne Art, der anstaae i nysnævnte Fjeld. Ogsaa disse ere 

 altsaa förte i vestlig Retning. 



Foruden den Mængde Granitblokke, der som anfört ind- 

 tage en Strækning i Syd for Döle-Sölen, saa jeg med For- 

 undring her ogsaa en RuUesteen af röd Sandsteen. Det kan 

 med störste Bestemthed antages, at den ikke horer hjemme 

 i Egnene nordenfor, og jeg maa derfor ansee dens Forekomst 

 her ganske analog med Forekomsten af Röragens Serpentin- 

 Conglomérat i Blok under Ostre Graahögd ved Elgepiggen; 

 begge synes de at være förte fra deres oprindelige Leiested 

 til deres nuværende ikke direkte men ad en Omvei, og vi 

 have saaledes her atter et Faktum til Stötte for den Mening, 

 som jeg paa et andet Sted har fremsat, at enkelte Rulle- 

 stene, efter en Tidlang at have fulgt Retningen af den ahnin- 

 delige erratiske Bevægelse paa Stedet, senere maae være 



