286 Peter Waage. 



Gange större end Vægten af en kemisk Enhed Svovl ; Vandstof, 

 Chlor, Brom o. s. v. og Kvælstof fik derimod kun halvsaastor 

 Atomvægt, da Cl. = 35,5, N ^^ 14 o. s. v. indtog et dobbelt 

 saa stort Volum som O == 8. Det samme var Tilfældet med 

 Kviksolv. For nu ikke at antago Atomvægterne snart större 

 snart mindre end Vægterne af de kemiske Enheder tillod Ber- 

 zelius Undtagelser fra Loven om ligestore Volumina, og foråt 

 forklare disse Undtagelser opstillede han Hjælpehypotheser. Det 

 Svovl, Phosphor, Arsen o. s. v., hvis Damptæthed man fandt, 

 var efter B er ze li us disse Elementer i en anden, polymer Mo- 

 difikation; for Chlor, Brora, Jod, Vandstof og Kvælstof indforte 

 han Navnet Dobbeltatom. 



Et andet Princip, man har fulgt ved at fastsætte de kemi- 

 ske Enheder for Elementerne, er den specifike Varme. D u 1 o n g 

 og Petit bleve opmærksora paa, at naar man beregnede Varme- 

 kapacitetcn paa Atomvægterne istedetfor paa ligestore Vægts- 

 mængder af Elementerne, saa fik man i de fleste Tilfælder de 

 samme Tal; med andre Ord at Produktet af Elementernes spe- 

 cifike Varme og deres Atomvægttal som oftest var det samme. 

 Ved de Elementer, hvor Produktet ikke blev det samme, fandt 

 de, at man ved at halvere eller fordoble den brugelige Atomvægt 

 fik det konstante Produkt. Paa Grund heraf troede de, at den 

 specifike Varme afgav den sikreste Vej til at bestemme Enhe- 

 derne for Elementerne, og de satte derfor Atomvægterne for Ele- 

 menterne saaledes, at de med disses respektive specifike Varme 

 gav et og samme Produkt. Ogsaa ved denne Fremgangsmaade 

 kom man til urimelige Resultater. Da f. Ex. Svovl og Surstof 

 paa det allernærmeste havde samme specifike Varme, saa skulde 

 dcrefter deres kemiske Enlieder veje lige meget; men da alle 

 disse to Stoffers P'orbindelser tydelig vise, at deres Enhedsvæg- 

 ter. forholde sig til hinanden som 2 til 1, saa maatte man ogsaa 

 her tillade Undtagelser, hvis man ikke vilde benytte andre En- 



