De surstoflioldigc Syreradikalers Theori. 287 



heder end de, som virkelig vare de mindeste kemisk virksomme 

 Storrclser. 



Vi have i det Foregaaende antydet de vigtigstc Retninger, 

 som have gjort sig gjældende under Kemiens Udvikling, og vi 

 have deraf seet, at det forste Sporgsmaal, Kemikeren gjorde 

 Naturen, efteråt han var bleven sig sit Kald som Kemiker be- 

 vidst, var: „Ilvad bestaar Legemerne af?" Dette Sporgsmaal 

 er det fremherskende i den phlogistiske Periode med sin kvali- 

 tative Retning. Efteråt man havde fundet de fleste Elementer 

 og dette Sporgsmaal nogcnlunde var besväret, brod Lavoisier 

 en ny Retning med sit: „Hvormeget?" Ved den kvantitative 

 Retning, hvortil han gav Stödet, lærte man at kjende de Mæng- 

 deforholde, i hvifke Stofferne forene sig med hinanden, lærte man 

 at udtrykke de sammensatte Legemers Sammensætning ved ke- 

 miske Formler, og forst nu kunde der være Tale om at op- 

 stilh^ og besvare det tredie Sporgsmaal: „Hvorledes"" er den nær- 

 mere Anordning af de sammensatte Legemers Bestanddele. Den 

 organiske Kemis overordentlig raske Fremskridt gjorde dette 

 Sporgsmaals Besvarelse mere og mere nødvendig, og man er 

 sikkerlig berettiget til at sige, at det er dette Sporgsmaal, som 

 fortrinsvis beskjæftiger „Nutidens" Kemikere. Det er ogsaa til 

 dette Sporgsmaals Lösning at nærværende Arbejde skulde være 

 et Bidraiî. 



Vi skulle i det Folgende forst behandle de Punkter, hvori 

 nærværende Theori afviger fra de ældre, dernæst i et Afsnit an- 

 vende denne Theori ved Klassifikationen af de kemiske Forbin- 

 delser og tilsidst anføre de Grunde, som tale for samme. 



