De surstofhoklige Syreradikalers Theori. 289 



vi liolde 03 til den almindelig gjældende Anskuelse, at et og 

 samme Element kun liar en Enlied, en Atomva^gt, saa ville alt- 

 saa de kemiske Atomer for hvert Element komme til at inde- 

 holde et konstant Antal af disse Tyngdeatomer. Antage vi nu, 

 at de 60 Elementers Atomvægter vare absolut nojagtig angivet 

 med et vist Antal, f. Ex. med to Decimaler, og vi da multipli- 

 cere dem alle med 100, saa vil Enhedcn være det mindste fæl- 

 les Maal for disse Tal, og Vægten af denne vilde angive Tyng- 

 deatomets Vægt i Forhold til de kemiske Enheder. Herefter 

 vilde saaledes Vandstofïets kemiske Enhed indeliolde 100 saa- 

 danne Tyngdeatomer, en kemisk Enlied Chlor derimod 3550 

 Tyngdeatomer o. s. v. 



Om nu Elementernes Forskjellighed er betinget af en spe- 

 cifik Forskjellighed hos Tyngdeatomerne, eller om denne Forskjel 

 kun beror paa en forskjellig Gruppering af et forskjelligt Antal 

 identiske Tyngdeatomer, maa henstaa uafgjort, saalænge man 

 ikke kjender Kræfter, der kunne splitte de kemiske Enheder. 

 Hvis Fremtiden bringer Kræfter for Dagen, der virke paa endnu 

 mindre Dele af Materien end de kemiske Kræfter, — Kræfter, 

 ved hvis Hjælp man vil kunne udskille og sondre Tyngdeato- 

 merne. vil da Materien befindes at være „en'' ? 



Hvilke Principer bor man nu folge i Fastsæt telsen af de 

 kemiske Enheder? llvad er vel naturligere, end at man ved 

 Studiet af Kemien vælger sig til Enlîeder d e mindste Dele af 

 Materien, mellem hvilke eller i hvilke de kemiske Kræfter ere 

 virksomme, med andre Ord de mindste Dele af Materien, som 

 kunne udtræde eller indtra^de i en kemisk Forbindelse? Om 

 disse Enheder komme til at have indbyrdes Overensstemmelse, 

 hvad de fysikalske Egenskaber angaar — specifik Varme, Vo- 

 lum o. s. v. — eller ej, det maa fra et rent kemisk Standpunkt 

 betragtes som mindre væsentligt. 



Det er imidlertid ikke nok, at man bÜNer enig om, hvilke 



