à98 Peter Waage. 



Substitution, ved dobbelt Dekomposition og i en galvanisk Kjæde 

 med samme Værdi som et Atom Vandstof, H ^=1, toatomiske 

 == 2 H og treatomiske =3 H (og firatomiske ^= 4 H). De 

 hosføjede Tal angiver de relative Vægter af de m in ds te Dele af 

 Elementerne, som kunne udtræde af eller indtræde i en kemisk Forbin- 

 delse; vi kunne altsaa om disse Enbeder med Rette bruge Navnet 

 „kemiske Atomer" d. e. ved kemiske Kræfter udelelige Størrelser. 

 Et Blik paa Tab. I viser os, at de nye Enheder, hvis Symbo- 

 ler alle ere betegnede med smaa Bogstaver (r"|, for alle Elemen- 

 ter have en dobbelt saa stor Vægt som de ældre (R), naar und- 

 tages for Tin, Bly, Platina og Titan, hvor Symbolerne sn"^, pb", 

 pt* & ti^ have samme Vægt som Sn, Pb, Pt & Ti. 



Tallet opad tilhojre angiver overalt Enhedens Værdi; tindes 

 intet Tal, er Værdien == 1. 



Af Tab. II Rubrik 4, hvor Atomvægterne ere opstillede fi*a 

 et rent kemisk Standpunkt, alene efter Elementern es kemiske 

 Funktioner, vil man kunne se, at disse Enheder langt bedre til- 

 fredsstiller Fordringerne med Hensyn til det specifike Volum og 

 den specifike Varme samtidig end hver af No. 1, 2 og 3. 



Radikaler. 



Ved Gay- Lu ss a es Opdagelse af Cyan (1815) lærte Ke- 

 mikerne at kjende en ny Art Forbindelser, der i mange Hen- 

 seender forholdt sig aldeles som Elementerne. Især var det i 

 den organiske Kemi, hvor man troede at gjenfinde lignende For- 

 bindelser. Den uhyre store Mangfoldighed af Kombinationer 

 mellem Kulstof, Vandstof og Surstof maatte her ligesom paa- 

 tvinge En den Tanke, at flere eller færre af disse Bestanddele 

 vare tilstede i en nærmere Forbindelse med samme Funktioner 

 som et Element, og det især, hvis man efter Berzelius's Me- 

 ning i den organiske Kemi skulde betegne Forbindelsernes Sam- 



