304 Peter Waage. 



Efter den i lang Tid raadende dualistiske Opfatning bestod 

 de kemiske Processer fortrinsvis i en Samraentræden eller Ad- 

 skillelse af elektrokemisk modsatte Atomer eller Radikaler; en 

 gjensidig Udvexling af Atomer i to Forbindelser kunde kun ske 

 med elektrokemisk nærstaaende Atomer. I alle Forbindelser og i 

 alle Reaktioner maatte man kunne gjenfinde en elektropositiv og 

 en elektronegativ Bestanddel; tbi Stoffernes elektrokemiske Ka- 

 rakter ansaaes som det Væsentlige. 



Efteråt Laurent og Dumas havde paavist, at enkelte 

 Elementer saasom Cblor kunde erstatte andre Elementer som 

 Vandstof i Forbindelser, uden at det oprindelige Legemes karak- 

 teristike Egenskaber i nogen væscntlig Grad derved forandredes, 

 kunde Berzelius's dualistiske Theori ikke længere holde sig. 

 Naar to hinanden i elektrokemisk Henseende saa aldeles mod- 

 satte Stoffer som Chlor og Vandstof Atom for Atom kunde træde 

 i hinandens Sted i en Forbindelse og denne ikke destomindre 

 bibeholdt sine karakteristiske Egenskaber, saa kunde man ikke 

 andet end erklære den dualistiske Theori i sit Væsen for falsk. 

 "Ved sine nye Ideer bragte vel Laurent den gamle Bygning 

 til at ryste i sine Grundvolde, men dermed stod der ingen ny 

 fix og færdig. Der maatte hengaa en rum Tid, for Berzeli- 

 us's Theori, der i den Grad havde gjennemtrængt Kemien, 

 kunde fortrænges, for de nye Ideer kunde antage en saadan 

 Form, kunde saaledes organiseres, at de ganske kunde træde i 

 dens Sted. I Begyndeisen gik .man til Yderligheder. Elemen- 

 ternes kvalitative Natur havde nu intet at betyde; Atomets Plads 

 i Forbindelsen, Atomgrupperingen var derimod det Væsentlige. 

 Dum a s 's kemiske og mekaniske Typer og Laurents Kjær- 

 netheori vare Konsekventserne, eller om man vil, de umodne 

 Frugter af denne nye Retning. De smagte ikke paa Grund af 

 sin komplicerede og tildels unaturlige Form. 



