330 Peter Waage. 



tl2, ' W2 ' 



Undersvovlsyrling. Saltene af denne Syre danne sig 



let af svovlsyrlige Salte og Svovl og dekomponeres, naar man 



med en stærkere Syre vil gjore Undersvovlsyrlingen fri, igjen i 



Svovlsyrling og Svovl. Det naturligste er derfor at antage som 



Radikal i denne vSyre en parret Forbindelse af Svovlsyrlingens 



Radikal og Svovl, SO.S, et toatomisk Radikal, der minder om 



Svovlsyrens Radikal, hvori det ene Surstof er erstattet ved Svovl. 



SO S ) 

 De undersvovlsyrlige Salte faa saaledes Formelen -^ /Oo. 



Kiselsyre. Antages 14,2 som Vægten af en Enlied Ki- 

 sel, saa er Kiselsyren en tobasisk Syre af Formelenpr [02,dens 



Anhydrid ^l O2*). Det er ikke urimeligt, at den üsikkerhed, som 



har hersket angaaende Kiselets Atomvægt, og at de yderst forskjel- 

 lige Forhold, i hvilke Kiselsyren forener sig med Baser, er betinget 

 af, at Kiselet har forskjellige Enheder med forskjellig Værdi, eller 

 ialfald af at Kiselsyren kan optræde under forskjellige Modifika- 

 tioner. Kisel-Haloidforbindelsernes tidligere anforte Damptæthed 

 pege saaledes stærkt paa, at vi have et firatomisk Kisel med en 

 Vægt 28,4, og maaske man har en enbasisk, en tobasisk og en 

 trebasisk Kiselsyre ligesom hos Phosphorsyren, eller ogsaa for- 



uden den tobasiske ogsaa en firbasisk med Formelen ' : O4 (si"* 



li4 ) 



= 28,4). 



Mari^nac's Untlersøgclscr (Annal. d. Chcm. u. Pliavni. CVII, 94) 

 over Fluorkiscl- og Fhiortin-Forbindelserncs Isomortismc niaa vel 

 ansees som et af de mest afgjorcnde Indlæg i Striden om Kiselets 

 og Kiselsyrens Atomvæj^^t. Man kan herefter ikke ^^odt liolde ima 

 SiO,, Si = 21,3. 



