338 Peler Waage. 



holradikal, fremkommer en Æ t her ar t. Ved denne Begrebsbe- 

 stemmelse er imidlertid den Mangel, at Forbindelser som Tin- 

 oxydkali, Antimonoxydkali, Spinel o. s. v. efter den foregaaende 

 Inddeling af syredannende og basedannende Atomer og Radika- 

 ler ikke faa Pläds blandt Saltene, nagtet dog deres Dannelse, 

 Dekompositioner og øvrige Egenskaber berettiger dem dertil. 

 Definerer man derimod et Salt som en Forbindelse sammensat 

 efter Vandtypen, hvori er indfort mindst to forskjellige Atomer 

 eller Radikaler, saa slipper man at trække nogen vilkaarlig 

 Grændse mellera Syre-, Base- og Alkoholradikalerne, og man 

 faar desuden Forbindelser som de ovennævnte, med to Basera- 

 dikaler, henført blandt Saltene; men i saa Tilfælde maa man 

 henregne til Saltene ikke alene Forbindelser som Undersalpeter- 

 syre, Underehlorsyre, men ogsaa Ætherarterne, Williamson's 

 blandede Æthere og Gerhardt's blandede Syrer. 



Saltene og Ætherarterne inddeles i neutrale, sure og 

 basiske. Vi kalde det Salt og den Ætherart neutral, hvori 

 det eller de syredannende Atomer eller Radikaler have ligesaa 

 stor kemisk Værdi som det eller de basedannende eller alkohol- 

 dannende; have Syreradikalerne større kemisk Værdi end Base- 

 eller Alkoholradikalerne, kalde vi Saltet eller Ætherarten sur, 

 er Forholdet derimod omvendt, kalde vi Saltet eller Ætherarten 

 basisk*). Do sure Salte maa imidlertid i de fleste Tilfælder 

 betragtes som en Forbindelse af det neutrale Salt og Syren, de 

 basiske Salte som en Forbindelse af det neutrale Salt og Basen. 

 Kun naar der i det sure eller basiske vandholdige Salt findes 

 saa mange fleratomiske Atomer eller Radikaler, at alle dets en- 

 kelte (primære) Typemolekyler kunne sammenholdes til et Ty- 



pemolekyl, udlede vi det fra en Type ^t On ved ufuldstændig 



*) Om Existentsen af basiske Ætherarter cfr. Gerhardt, Traité. IV, 686. 



