91 



Spidsen, med en uregelmæssig mørk Plet paa hver Dækvinge; 



disse Pletter udvider sig undertiden over hele Dækvingerne, saa 



kun Sømmen og Sidekanterne er lyse. Benene røde. L. 4 mm. 



Sjælden og som Regel kun enkeltvis, dog noget udbredt. 



20. Stenolophus Dej. 

 Denne Slægt karakteriseres ved, at det næstyderste 

 Led paa Hannens For- og Mellemfødder er tofliget. 4 in- 

 denlandske Arter. 



Oversigt over Arterne. 



1. Større, L. 51/2"^'" eller derover 2. 



Mindre, ikke over 4 mm 4, é legans 



2. Brystet rødt 3. 



— begsort, med Sidekanterne 



røde 3. vespertinus 



3. Dækvingerne røde, med Rodhalvdelen 



skarpt blaasort 1. ånglicus 



Dækvingerne røde, med en ubestemt 



iriserende Skygge mod Spidsen.. 2. melanocéphalus 



1. S. ånglicus Volt. Hovedet sort. Følehornene beg- 

 sorte med de første 2 Led røde. Brystet rødgult. Siderandene 

 let indsnævrede bagtil. Baghjørnerne af- 

 rundede. Dækvingerne glatte, rødgule, irise- 

 rende, med Rodhalvdelen skarpt blaasort, kun 

 Skuldrene og Sidekanterne lyse; Striberne 

 fine, noget stærkere mod Spidsen. Benene 

 røde. L. 6 mm. 



Lokal og sjælden; kun funden paa Øerne. 



2. S. melanocéphalus Heer. Be- 

 slægtet med foregaaende, som den ligner i 

 Størrelse og Farve, men hvorfra den let skel- 

 nes ved, at Dækvingerne har en ubestemt, Fig. 115. Ste- 

 mørk, iriserende Skygge henimod Spidsen, nolophus ånglicus. 



1 Cl n.n, (Efter Schiødte.) 



L. 51/2 mm. ^ 



Meget sjælden ; funden paa nogle faa Steder i Sydsjælland. 



3. S. vespertinus Pz. Hovedet begsort. Følehornene 

 begbrune, med højst det 1ste Led lyst. Brystet næsten kva- 



