127 



med jævnt bronze-brunt Metalskær. Hovedet aflangt, glat. 

 Følehornene slanke, sorte. Rodleddet rødligt. Brystet smalt, 

 omtrent saa langt som bredt, glat; Siderne jævnt rundede, lidt 

 smallere bag- end fortil; Baghjørnerne stumpvinklede, men 

 tydelige. Dækvingerne aflange, ægdannede; Striberne fine, 

 glatte; Mellemrummene flade, det 3die med en uregelmæssig 

 Række af 5—6 smaa Punkter. Underside og Ben sorte. Skinne- 

 benene lysere. L. 7— 8 mm. 



Sjælden, paa fugtige Steder, undertiden paa Strandbredder; 

 ved smaa Vandløb. 



7. A. livens Gyll. Langstrakt, begbrun. Følehornene 

 brungule, med Spidsen af 2det— 4de Led mørkere. Rodleddet 

 klart gult. Brystet glat, længere end bredt; Siderne rundede 

 til Midten, derfra lige, indsnævrede bagtil; Sidekanten tydelig 

 men smalt afsat fortil, bredere bagtil. Dækvingerne aflange, 

 let udvidede bag Midten; Striberne dybe, ikke punkterede, 

 Mellemrummene let hvælvede, det 3die med 3—4 store Punk- 

 ter. Undersiden lyst begbrun. L. 9—10 ^^. 



Temmelig sjælden, findes kun i Moser. 



8. A. viduus Panz. Sort med svag Metalglans. Følehornene 

 helt sorte. Brystet lidt bredere end langt; Siderne jævnt rundede 

 fra for til bag. Dækvingerne kortere og bredere 



end hos den foregaaende Art; Striberne kraf- 

 tige, punkterede mod Roden, Mellemrummene 

 hvælvede; Punkterne paa 3die Mellemrum 

 smaa, ofte manglende. Undersiden og Benene 

 sorte. L. 8—9 mm. 



Almindelig og udbredt. 



Var. moestus Dft. Gennemsnitlig min- 

 dre end Hovedformen og helt sort, uden Spor 

 af Metalglans. Brystet i Reglen lidt smallere. 

 Denne Varietet er af mange Forfattere anset 

 for en særskilt Art, men Skelnemærkerne er 

 ubetydelige og med Undtagelse af Fraværelsen 

 af Metalglansen ikke konstante. 



Almindelig og udbredt sammen med Ho- Pig. 134. Ancho- 

 vedformen. menus viduus. 



