156 



7. B. ripårium Oliv. (lunulåtum Fourcr.). Meget nær 

 beslægtet med foregaaende, men betydelig større. Dækvinger- 

 nes Farve er mere brunlig, med mindre blaat men lidt stær- 

 kere iriserende Skær; den rødgule Plet og Spidsen er som 

 Regel mindre og mørkere; den 6te Punktstribe, som hos den 

 foregaaende Art naar langt forbi Midten, er hos nærværende 

 Art kort og naar langtfra til Midten. Benenes og Følehornenes 

 Rodleds Farve mørkere rødgul. L. 4— 5 mm. 



Hidtil kun funden ved Esbjerg, og et enkelt Stykke ved 

 ydre Bjerrum Vest for Ribe. 



Gruppe 3. 



(Underslægt Cdmpa Motsch.). 

 Oversigt over Arterne. 



1. Dækvingerne brungule med mørke Teg- 



ninger 8. fumigåtum 



Dækvingerne sorte, højst med rødgul Spids 



og Plet foran denne 2. 



2. Brystets Hjørnegruber enkelte; Baghjør- 



nerne ikke stærkt fremtrukne. Formen 



smallere 9. assimile 



Brystets Hjørnegruber i Bunden dobbelte; 

 Baghjørnerne stærkt fremtrukne. For- 

 men bredere 10. Clårki i 



8. B. fumigåtum Dft. Sort med svag Bronzeglans. Dæk- 

 vingerne brungule med sortebrune Tegninger i Form af sammen- 

 flydende Længdepletter; undertiden breder den mørke Farve 

 paa Dækvingerne sig saa stærkt, at kun nogle enkeltstaaende 

 Pletter af den lyse Farve bliver tilbage. Brystet lidt bredere 

 end langt, indsnævret bagtil; Baghjørnerne retvinklede; Bagran- 

 den utydelig punkteret. Hjørnegruberne store, i Bunden delte 

 ved en lille ophøjet Længdefold. Dækvingerne ægdannede, 

 Striberne smalle og dybe, fint punkterede, forsvindende mod 

 Spidsen og Siderne; de mellemste Mellemrum noget hvæl- 

 vede. Benene og Følehornenes Rod lysere eller mørkere rød- 

 gule. L. 4— 4\'2"^"i. 



Ikke almindelig, dog vidt udbredt. 



