51 



Oversigt over Arterne. 



1. Vingedækkerne mørke, næsten sorte. Følehor- 



nene temmelig korte og kraftige, de 2 næst- 

 sidste Led meget bredere end lange. Mindre, 



1,1 mm 3. scydmaenoides. 



Vingedækkerne brungule eller rødbrune. Føle- 

 hornene slanke, de 2 næstsidste Led ikke 

 eller kun svagt bredere end lange. Større, 

 1,3—1,6 mm 2. 



2. Større, 1,6 mm. Tindingerne meget korte, men 



dog tydelige. Vingedækkerne meget fint og 



spredt punkterede 1. plicåta. 



Mindre, 1,3 - 1,4 mm. Tindingerne ganske for- 

 svundne. Vingedækkerne temmelig tæt punk- 



terede. Lidt fladere og mattere 2. Se h au mi. 



1. E. plicåta Gyll. Fint og spredt behaaret, brun- 

 rød. Hovedet tydeligt. Midten af Pronotum utydeligt mør- 

 kere, Følehorn og Ben rødlige. Øjnene kun lidt frem- 

 springende. Panden fint og spredt punkteret. Pronotum 

 og Vingedækkerne meget fint og spredt punkterede; de 

 sidste med kun svagt tilrundede Sider, af deres Rodind- 

 tryk er det yderste i Reglen ganske lidt større end det 

 inderste. Længde 1,6 mm. 



(5": De 2 næstsidste Følehornsled svagt bredere end 

 lange (hos $ c. saa lange som brede). 



Sjælden. Rude Hegn, Geels Skov, Tokkekøb Hegn, 

 Sjælsø; Christianssæde Skov (3 Stkr. aftenketsede omkring 

 smaa Tuer af Formica rufa, V«^). Den findes hos Formica 

 rufa, oftest langs Kanten af Tuerne under Løv o. lign., 

 men er dog ogsaa taget midt inde i Tuen. Den angives 

 ogsaa at leve under Bark hos Myrer (Formica exsecta). 

 Den er hyppigst taget i Foraarsmaanederne. 



2. E. Schaumi Kiesenw. (Fig. 21). Kort og jævnt tæt 

 behaaret. Vingedækkerne brungule. Hoved og Pronotum 

 mørke, det sidste med smalt lysere Siderande, Følehorn 

 og Ben rødlige. Øjnene temmelig stærkt fremspringende. 

 Panden fint og temmelig spredt punkteret. Pronotum of- 

 test finere og mere spredt punkteret end Vingedækkerne; 



4* 



