90 



Denne vor største, let kendelige Art er udbredt, men 

 ikke almindelig. Den lever i hule Træer, ved gamle Træ- 

 stubbe og lignende Steder, i Musereder og -gange. 



6. C. nigricans Spence. Ret let kendelig ved sin 

 betydelige Størrelse, Pronotums temmelig stærkt bagud- 

 trukne Baghjørner og de stærkt hvælvede Vingedækker. 

 Sort, Vingedækkerne og Pronotums Sider undertiden lidt 

 lysere. Følehorn og Ben brunrøde, Følehornskøllen og 

 Laarene undertiden lidt mørkere. Behaaringen fin, paa 

 Hoved og Pronotum brunlig, paa Vingedækkerne mørke- 

 graa. Følehornene slanke, svagt fortykkede mod Spidsen, 

 3. Led meget længere end 2.; 4. — 6. Led meget længere 

 end brede, 7. Led længere end bredt. Hovedet temmelig 

 fint og tæt punkteret. Pronotum smallere end Vingedæk- 

 kerne, hos (^ IV2 Gang, hos $ næsten dobbelt saa bredt 

 som langt, bredest lidt bag Midten, med jævnt rundede 

 Sider, Baghjørnerne temmelig stærkt bagudtrukne, idet 

 Bagranden paa hver Side indenfor Baghjørnerne er temme- 

 lig stærkt udbuet, Punkturen fin og tæt, meget finere og 

 tættere end Hovedets. Vingedækkerne bredere hos $ end 

 hos (^, Striberne svagt antydede fortil, tydelige bagtil, 

 Punkturen meget tæt, grovere end Pronotums. Længde 

 4,5 — 5,5 mm. 



^: Forskinnebenene paa Indersiden i Midten yderst 

 svagt udvidede (Fig. 39, 1). 



Udbredt, men temmelig sjælden. Oftest sigtet enkelt- 

 vis ved gamle Træstubbe. Muligvis knyttet til Musereder 

 og -gange. Undertiden aftenketset (Vio). 



7. C. fuliginosus Er. Ligner den foregaaende yderst 

 stærkt, men adskiller sig fra den ved de i Oversigten 

 nævnte Kendemærker samt ved kortere, mod Spidsen næsten 

 altid brunsorte Følehorn og ved, at Pronotums Bagrand 

 paa hver Side er svagere udbuet. Længde 3,5—4,5 mm. 



<^: Forskinnebenene paa Indersiden i Midten temme- 

 lig stærkt udvidede (Fig. 39,2). 



