108 



rande, naar Dyret ses fra oven, kun er synlige et lille 

 Stykke bag Skuldrene, medens de hos Hovedarten er syn- 

 lige i langt over deres halve Længde. Som oftest er Va- 

 rieteten, der af flere Forfattere anses for en selvstændig 

 Art, let at skelne fra Hovedarten, men der findes Indi- 

 vider, som danner Overgange og vanskeligt lader sig hen- 

 føre til den ene eller den anden Form. Hertil kommer, 

 at Hannens Kønsmærker er ens hos begge Former, og at 

 der i Udlandet er gjort Iagttagelser, der kunde tyde paa, 

 at de to Former parrer sig indbyrdes, idet man gentagne 

 Gange har ketset Dyrene parvis, saaledes at Hannen til- 

 hørte den ene Form, Hunnen den anden. ^) 



Sjælden, men udbredt. Varieteten træffes i Selskab 

 med Hovedarten og er snart hyppigere, snart sjældnere 

 end denne. Arten træffes fra Begyndelsen af Juni til langt 

 hen i Oktober (^Vio) og er maaske talrigst i Juli og Au- 

 gust. Ingen af de andre danske Arter er ketsede saa sent 

 paa Aaret som denne. Arten er taget saavel paa Sjælland, 

 Lolland-Falster og Fyen som i Jylland. 



4. C. angulåre Er. Meget nær beslægtet med den 

 følgende og for Hunnens Vedkommende vanskelig at 

 skelne fra denne. Foruden ved de i Oversigten nævnte 

 Kendemærker adskiller den sig fra C. brunneum ved, at 

 Oversidens Punktur gennemgaaende er grovere og tættere. 

 Længde 1,8—2,5 mm. 



^: Forlaarene simple. Baglaarene paa Indersiden bag 

 Midten med en lille Tand, deres yderste Apicalhjørne 

 ganske kort tandformet fremstaaende. Bagskinnebenene lige. 



Sjælden og stedegen, men vistnok ret udbredt. Taget 

 fra Maj til September. 



5. C. brunneum Latr. Denne Art varierer saavel i 

 Størrelse og Farve som i Skulptur stærkt og er for Hun- 

 nens Vedkommende ofte vanskelig at bestemme. Den ud- 

 mærker sig væsentligst ved bagtil forholdsvis stærkt til- 



i A. Fleischer, Wiener Entom. Zeit. 1903, Side 265. 



