﻿19 



Mandibulæ non multum distantes. Scuta tergorum ab- 

 dominis conspicua. Ventralia scutata. 



A. Ocelii laterales^ congregati^ rotundati^ convexi. 



Larvæ ampliibiæ, prædam cursu sectantes. 



1. Åbdomen aensiin lUlatalum, siipra conue.vum^ iiifra plaiiius- 

 culuDi^ pieuris exsertis, segmento noiio abrupte miiiore, apoduvi^ cercis 

 longissimis^ triarticvlatis, artkulis apice setigeris, ambulatoriuw. 



a. Pedes breviusculi, validi, compressi, spinulosi, femo- 

 ribus tibiisque fere æque longis, coxis scrobe femorali sculptis, 

 ras or ii. 



aa. Appendices pleurarum abdoniinis octonæ, corneæ, 

 elongatæ, setiformes, ambulatoriæ. 



Antennæ articulo secundo et tertio appendiculatis. 



tres proéniiuants, placés sur les cotés de rabdoiuen« (p. 622), 

 altsaa i de Haarbuske, der sidde langsmed Dyrets Sider (tig. 8, 

 ruen som deune Figur ogsaa viser paa de to bageste Led af Bryst- 

 stykket), og som vel maae være de samme, der et andet Sted 

 (p. <il9) omtales som: »appendices respiratoires situés sur les 

 cotés de Tabdouien«, og om hvilke det hedder, at Dyret stik- 

 ker dem frem over Vandets Overflade, naar det vil aande. 

 Disse Angivelser synes baade i sig selv at være mindre tyde- 

 lige, ligesom ogsaa at staae i nogen indbyrdes Modsigelse, og 

 de lade sig saalidt forene med mine Undersøgelser over de 

 andre Hydrophillarvers Former af Aanderedskaber, at jeg ret 

 meget længes efter at finde Leilighed til at undersøge denne 

 Larve. Saameget fremgaaer imidlertid af Cussac's Afhandling, 

 at Spercheuslarven slutter sig til Helophorlarven ved fremskudt 

 niende Bagkropsled , som det jo ogsaa ifolge de udviklede 

 Dyrs Slægtskab var at vente. Ifolge hans Figurer kunde man 

 være tilboielig til at slutte, at Spercheuslarven forholder sig 

 paa en lignende Maade til Helojihorl arven , som Berosuslarveu 

 til de andre Hydrophihnlarver : at den nemlig er en kort, bred 

 Form , med lange, tynde Klattrebeen. Nogle tidligere Med- 

 delelser om en ung Spercheuslarve af H. v. Kiesenwetter (Ent. 

 Zeit. 1845. S. 222) gaae altfor lidt ind paa Dyrets Bygning, 

 til at man hos dem kunde hente nogen Hjælp. Dog maa 

 ogsaa efter dem det niende Bagkropsled forstaaes at være 

 fremskudt. Larven var langs med Siderne og paa Bagkrop- 

 pens Spidse besat med »abstehenden Haaren« ; Benene vare 

 tynde, Laarene besatte med lange Haar: skulde de altsaa 

 være Svommebeen? men dermed passer den Form ikke, som 

 Cussac har paa sine Figurer. 



