94 



2 det Par Kj æ vefod der vise ingen bemærkelig Forskjel fra samme hos foregaa- 

 ende Art. 



Heller ikke Fodderne (Fig. 11—12) ere meget forskjellige. De synes imidlertid 

 noget kraftigere hyggede, og Iste Par (Fig. 11) har en meget tydeligt udviklet og temmelig 

 stærk Fndeklo. 



Det midterste Halevedhæng (Fig. 13) er forholdsvis kortere end hos fore- 

 gaaende Art og af aflang triangulær Form, med den største Brede, der er adskilligt større 

 end den halve Længde, ved Basis og derfra hurtigt afsmalnende mod Enden. Denne sidste 

 er (se Fig. 14) afstumpet. men viser i Midten en svag Udrandning eller rudimentært Iud- 

 snit, hvis Kanter have paa hver Side en enkelt kort Tand. Til den tvert afskaarne Ende 

 af enhver af de korte Eudelapper er fæstet 2 hagudrettede Torner, hvoraf den yderste 

 er temmelig stærk, omtrent dobbelt saa stor som den inderste. Sidekanterne afVedhæuget 

 ere som hos foregaaende Art i den forreste Halvpart nøgue, i den bågeste derimod be- 

 væbnede paa hver Side med circa 12 smaa, ensformigt udviklede Torner. 



De ydre Halevedhæng (Fig. 15) ere meget korte og have begge Plader omtrent 

 af ens Længde. Den indre er som hos foregaaende Art forsynet langs den indre Kant 

 under Randbørsterne med en regelmæssig Rad af tynde Torner. Basis er temmelig op- 

 svulmet og viser indad en knudeformig Udstaaenhed. Otolitken er særdeles liden, men af 

 den sædvanlige glasagtige Consistens. 



Haimeu (Fig. 2) er omtrent af samme Størrelse som Hunnen og let kjendelig fra 

 denne ved de enormt udviklede ydre Kjonsvedhæng. 



Det til de øvre Antenners Skaft fæstede Appendix (se Fig. 16) er af samme 

 rudimentære Beskaffenhed som hos foregaaende Art og har kun Formen af en stump, Ildet 

 fremragende Knude, der imidlertid er forsynet med særdeles lange og tætte til alle Kanter 

 divergerende Haarbørster. 



De ydre Kjønsvedhæng (Fig. 17) ere ganske overordentlig udviklede og selv 

 af hele Forkroppens Længde, samt skraat fortilrettede. Af Form ere de cylindrisk-koni- 

 ske eller noget afsmalnende mod Enden, der er simpel uden tydelige Lapper eller Børster. 

 I det indre af disse Vedhæng sees en hel Del af de samme smaa rødgule Oljeblærer, der 

 fylde det øvrige Legeme. Langs Midten gaar det smale Vas deferens, der er omgivet af 

 en eiendommelig, ved regelmæssige Indsnøringer ligesora segmenteret Skede. 



I Bagkropslemmernes Bygning er der ligesaalidt som hos foregaaende Art 

 nogen Forskjel at se mellem Han og Hun. 



Saa ulig end denne mærkværdige pygmæiske Myside ved første Øiekast synes 

 at være den foregaaende Form, tilhører den dog aabenbart samme Slægtstype. da de ana- 

 tomiske Characterer, som man vil have seet, i alt væsentligt stemme fuldkommen overens 

 hos begge. 



