104 



Øiepladen forholder sig omtrent som hos P. roseum. Den er halvmaaneformig 

 og i Midten forsynet med et kort Indsnit, hvorved en Adskillelse i 2 symetriske Halvpar- 

 ter er antydet. Den ydre Kant er paa et kort Stykke fint saugtakket. Af Pigment eller 

 Synselementer er her ligesaa lidt som hos de 2 øvrige Arter nogetsomhelst Spor at opdage. 



De øvre Antenners Skaft (Fig. 3) er særdeles kort, neppe opnaaende '/ 5 af 

 Forkroppens Længde. Basalleddet er bredere end langt og har oventil en fremspringende 

 Kant, der ender med et børstebesat Fremspring af samme Udseende som det i den ydre 

 Kant. 2det Led er ligeledes særdeles kort og i den indre Kant forsynet med 2 Fjærbør- 

 ster, hvoraf den ene er meget lang og fortilrettet. Sidste Led er omtrent saa langt som 

 de 2 foregaaende tilsammen og adskilligt smalere end disse, samt ved det indre Hjørne 

 forsynet med nogle faa tynde Børster. Svøberne vare hos alle mine Exemplarer mere 

 eller mindre defecte, saa at deres Længde ikke nøiagtigt kan angives. 



De nedre Antenners Blad (Fig. 4) er omtrent dobbelt saa langt som de øvre 

 Antenners Skaft og af smal rhombisk Form, med Breden omtrent lig '/a a f Længden. 

 Den ydre Kant er som hos de øvrige Arter glat og løber fortil ud i et temmelig stærkt 

 tandformigt Fremspring. Enden er meget skraat afskaaret i Retningen indenfra udåd, dog 

 ikke i den Grad som hos de 2 øvrige Arter, og det foran den tandformige Fortsats frem- 

 skydende tungeformige Endeparti er derfor heller ikke saa langt som hos disse, idet det 

 her kun indtager noget mere end 1 / i af Bladets Længde. Randbørsternes Antal er noget 

 mindre end hos P. roseum, og langs den skraat afskaarne Enderand tælles kun 9 saadanne 

 (hos P. roseum 15). Svøbens Skaft er noget længere end de øvre Antenners Skaft, cylin- 

 driskt, med de 2 sidste Led omtrent af ens Længde. Det fra Basaldelens Yderside ud- 

 skydende tandformige Fremspring er som hos de øvrige Arter meget stort og viser sig, 

 naar Dyret sees oveefra (Fig. 1) ragende frem til hver Side af Øiepladen. 



I Mund delenes Bygning er der neppe nogen bemærkelig Forskjel fra samme 

 hos P. roseum. 



Fødderne vare paa alle de af mig erholdte Hunner afbrækkede. Jeg har imid- 

 lertid kunnet undersøge dem hos en fuldvoxen Han og fundet dem i alt væsentligt overens- 

 stemmende med samme hos P. roseum. Ligesom hos denne Art ere de af meget ulige 

 Længde, idet de hurtigt tiltage i Længde bagtil, saa at sidste Par er mere end l / 2 Gang 

 til saa langt som Iste Par. Det er herved væsentlig det ydre Parti eller Tarsen, som 

 forholder sig ulig. Paa Iste Par (Fig. 9) er denne kortere end det foregaaende Led, hvor- 

 imod den paa de følgende Par (Fig. 10) bliver lidt efter lidt længere, og paa sidste Par 

 er den (Fig. 11) næsten 3 Gange saa lang som paa Iste Par. Ligesom hos de 2 øvrige 

 Arter bestaar den af 4, ikke meget tydeligt afsatte Led, hvoraf dog det sidste egentlig 

 repræsenterer Endekloen. Paa Iste Par (Fig. 9) er dens Iste Led neppe længere end de 

 øvrige tilsammen, hvorimod det paa sidste Par (Fig. 11) endog er næsten 3 Gange saa 

 langt. Ligeledes er det indbyrdes Længdeforhold af de 2 følgende Led her noget afvi- 



