14 Altalános rcsz. ' 



liis-oii szélesebb ; feltűnően \ékon\' és nagyon ke\-éssé íves a pisze dene- 

 véren (Barbastdla). A kemény szájpadlás a hátulsó zápfogak közt hir- 

 telen összeszorul, azután hátrafelé nyúlik s a belső orrlyukak fenekét 

 képezi. A szújpadcsonl (os palotiniim) vízszintes részei előfelé is, hátra- 

 felé is messzebb terjednek, mint más emlősökön ; nincsenek áttörve ; 

 hátul nincs harántclük : a patkósurruakun nagyon rövidek. A szájpad- 

 csonthoz hátulról a nagyon alárendelt két szánt ncsonl lo.v plrniíioidctim) 

 csatlakozik s ez az ikcsont kicsinv szániiint/úitiyántiaiixil i/í/o(<'.v.s/;.v 

 picryfjoidei) cgyesiil, melyek a legtöbb esetben egyszerű kampós, azonban 

 a patkósorrü denevéreken villás csúcsban végződnek. Az ikcsont (sphenoi- 

 deum) alapja (hasisphenoid) s mellsil része (praesphenoidt teljesen össze- 

 csontosodott, sőt az agykoponxa oldalfalát képezií kis cs iiai^y suíniVíikkul 

 {orhitasphcHúidaliíi et alisplu-uoiíliiliii) is minden nyom nélkül olvadt össze ; 

 egyébként terjedelmes, testes csont, mely többnyire simafelületii, de a patkós- 

 orruakét hosszanti középéi tünteti ki. A roslncsitnl {rlhinnidetim) csak- 

 nem függőlegesen áll. A hallócsontocskákat rejtő dobvstnü ^lipnpanicum) 

 széles gyűrűalakban veszi körül a dobhártyát iitiiniiliis lyiiipinticiis), a 

 nélkül azonban, hogy a külső hangjárat kiirül csontos csfitornát fejlesztene ; 

 a szomszédos csontokkal rendkívül lazán függ í'tssze, különösen az alatta 

 fekvő csigatokkal, melyet vagy egészen iMyolis), vagy legnagyobb részé- 

 ben (Pipislnlljis. Miiiiopliiiis. Biirlhisltlíii) eltakar, a patkósorruakon 

 azonban tetemesen kisebb s csakis a csigafok külső szélét fíidi el. A 

 csigatok szintén nagyt)n lazán függ össze a szomszédos csontokkal ; 

 falazata annyira vékony, hogy a csiga kanyarulatai tisztán áttűnnek rajta ; 

 fejlettsége általában a külsői fül fejleltségé\el jár karöltve, noha a Miiiioplcnis- 

 nemben kivételesen, a fülkagyló kicsinysége daczára is, feltűnően nsig)- ; 

 legnagyobb a patkósorrú denevérek koponyáján, hol a jobb- és baloldali 

 csigatok a fej alapjának középvonalában csíiknem összeér (különösen a 

 Kliiiiolopliiis liipposidcros-mi). Figyelemre méltó, hogy ezeknek a denevérek- 

 nek nincs fűlfedőjük. 



III. A zsigcrváz. 



A zsi^í;fri'ázni ' tsíiliiiint visLtnili) tér\e. mindenek előtt az első 

 zsigerivből keletkezett alsó állkapocs (mdudihuld) kétféle typusát kell 

 kiemelnünk. A rovarevő denevérek ;üsó állkapcsa általában r<">videbb, két 

 (í.C'ií (iiiniiis) roslpnrczos iziiliilil (syiiipitysis) k(")tődik eg\máshoz, halán- 



A zsifícrvázlioz azokat a csontclcmcket száiiiitjuk. mclyt-k az ciiihryo saratlalaha 

 lunőtt porczos zsigerivckböl, vagy vzckcn a zsigeriveken keletkeznek és a koponyával 

 moz^ckonyaii függnek iissze ; ilyenek az alsó állkapocs, a hallócsontocskiik cs a nyelv- 

 csont ; újabban a gégcfö paizsporczát (cartilago thyreoidea) is ide számitjáfc. 



