Icknyíiitváiiya (proc. coronoidens) háromszögű és függőleges helyzetű, 

 szöglet iiyú/tványa {proc. angiilaris) erőteljes, hegyes és a mi denevéreinken 

 kissé kifelé görbült. A gyümölcsevö denevéreken az állkapocs két ága 

 teljesen összecsontosodott, a halántéknyújtvány nagA'on széles és a szög- 

 letnyújtvány kerekített. 



A hallócsoiitocskák (ossicula auditiis) három különálló csontocska, 

 II. m. a kalapács, üllő és a kengyel képében lépnek fel. Az első zsigef- 

 ivből fejlődő kalapács (inalleiis) nagyon karcsú és hosszú markolatának 

 (maniibrinui) szabad végével a dobhártyához csatlakozik ; fejecskéje 

 (cpaititlum) vastag bunkószerű, az üllővel való izülésre külön izületi 

 terecskét fejlesztett s a nyak és a karcxnnynjtvÚHy {proc. gracilis) között 

 lemezesen kiszélesedett [lainiua). Ugyancsak az első zsigerívből kelet- 

 kezik ' az üUö (ambos). melynek gömbölyded testéből egj' hosszabb s 

 egy rövidebb .s--iír {proc. longuíi et brevis) indul ki ; a hosszabbik szár 

 a vége felé nagyon megvékonyodik és kis gombalaku csontocskát {apo- 

 physis Sylvii) hord a hegyén, melynek segélyével a kengyel fejecskéjéhez 

 illeszkedik. A kengyel {stapes), melynek fejlődéstani eredetével a búvárok 

 még nincsenek tisztában, - a lapos talpból (basis) s a róla eredő ' két 

 szárból (crns reclilineiiui et cr. curvilineíini) áll, mely utóbbiak a gumós 

 fejecskévé egyesülnek. A szárak között kerekded nyílás marad fenn, mely 

 az artéria mandibtilaris (a carotis interna egj'ik ága) átfűződésének a 

 következménye. Ez a nyílás Leche szerint csontos csatornával {pessiiliis) 

 volna kitöltve, én azonban a Myotis ínyotis, Myotis Bechsteinnii és 

 Rhinolophiis ferriím-eqninnni nevű fajokon a kengyel két szára közt 

 épen olyan szabályos nyílást találtam, mint a milyen az ember kengyel- 

 csontocskáján van. (XI. tábla 8. ábra és XII. tábla 10. ábra.) 



A nyelvcsüiit {os hyoide.t) két ívpárból, vagyis szarvból és a testből 

 áll. A második zsigerívből keletkező mellső szarvak {cormv anteríns) a 

 denevéreken különböző alkotásúak ; többnyire két csontos részük van 

 {Myotis niyotis). a hosszúfülű denevéren {Plecotus anritus) azonban csak 



' Hiixlcy. Parker és Fríj.scr szerint (Lásd: Leche, Bronn's Klassen u. Ordn. d. Thicr- 

 Rcich.s. \'I.Bd. V'.Abth. 1887, p.HliO — 636, honnan a zsigervázra vonatkozó adatok legnagyobb 

 részét merítettem) az üllő a második zsigerívből keletkezik, ez azonban nem felel meg a 

 legújabb irodalom felfogásának (Dr. Róbert Wiedcrsheim, Grundriss d. vergl. Anatomie 

 d. Wirbelth. 1898, p. 98, fig. 90 és magyarázata). 



- Némelyek szerint a második zsigerívből keletkeznék (Reichert). mások a hallotok 

 nyújtványának tekintik (Parlier). újabban pedig e csontocska ónálló kialakulását vitatják 

 (Salensl:y, Fraxer), azt állítván, hogj' a kengyel fejlődési helye közelebb esik ugyan a 

 második zsigerivhez, mint a hallótokhoz, azonban ezek egyikével sem íill fejlődéstani 

 kapcsolatban. 



