nevű fajon, hol a szegycsont markolata s a kulcscsontok két vége közé 

 beiktatott két kis csont képében lép fel, minek következtében a kulcs- 

 csontok nem izülnek közvetetlenül a szegycsont markolatával. Ez a beren- 

 dezés bizonyára nem a vállöv nagyobb mozgékonyságát czélozza, hanem 

 egyszerűen maradványa az alsóbbrendű emlősök [Monntreniata) erőteljes 

 fejlettségű fedőszegj'csontjának. 



Még egy másik páros csont jelenik meg a szegj'csont felső végének 

 környékén, melyet majd cpicoracoidciim-nak {Parker, Floiver), majd 

 poslepicoracoideiiin-nak {Albrecht) neveznek s mely a szegycsont mar- 

 kolata, a kulcscsont végén levő episferniim és az első borda vége között 

 lép fel. Ezt a csontot Albrecht a hetedik nyakhorda szegycsonti végének 

 tekinti. ' 



A bordák {costíté) száma rendesen 12 — 13 pár közt váltakozik, de 

 8 pár is lehet. A bordák hosszúak, általában laposak és szélesek s nagyon 

 közel esnek eg>'máshoz. A borda teste {corpus costae) a gyümölcsevőkön 

 a szegycsont felé tetemesen megvékonyodik, a rovarevőkön azonban alig, 

 vagy egyáltalában nem. A borda nyaka {collnm costae) hosszúra nyúlt, 

 hogy a borda fejecskéje {capituliim costae) mélyen benyomulhasson a 

 csigolyatestek közé ; a borda giiniócska {tiiberculmn costae) g\'enge fej- 

 lettségű. A szegybordacsontok {ossa sterno-costalia) többnyire hengerdedek, 

 csak a hátsó csigolyákon lapítottak. A mellkasnak nagy szilárdságra való 

 törekvése leginkább az alkotórészek némely helyen való összecsontosodásá- 

 ból tűnik ki, igy némely patkósorrú denevérnek [Rhinolophus lobatus) első 

 két bordája az utolsó nyak- és a két első hátcsigolyával forrt össze, a 

 Phyllorhina gracilis nevű fajon pedig a két első bordapár nőtt össze s 

 a (5 — 8-ik borda egy széles, közös csontdarah által függ össze a szegy- 

 csonttal. -' 



V. A vállöv. 



A vállöv {zóna scapiihiris), minden fajon ugyanazt a hivatást telje- 

 sítvén, általában csekély különbségeket tüntet föl. A lapoczkacsoní 

 {scapiiln) gyöngéd, áttetsző, csak a szélein és szögletein vastagabb ; 

 alakjára nézve sarkain kerekített ferde háromszögű, vagj^ hosszúkás 

 négyszögű. A lapoczka tövise {spina scapnlae) nagyon elől fekszik, minek 

 következtében a lapoczka felszínének hátsó, mélyre vájt horpadása, vagyis 

 tövisalatti árka {fossa ivifraspinata) jelentékenyen felülmúlja a mellsőt ; 

 mögötte gyakran még egy másodrendű alacson\'abb tö\'is tűnik ki. A 



' Leche, Bronn's Klass. u. Ordn. \'I. Bd. V. .\hth. 1887, p. 648. 

 - Ciebel. Bronn's Klass. u. Ordn. VI. Bd. \'. Abtli. 1878.. p. ;j8C. 



Méhely : Magyarország denevéreinek monographiája. 2 



