függnek össze (Eptesiciis serotimts). A csipö-fancsonti biityöl; {tiiber ilio- 

 pcctineum) teljesen a fancsonthoz tartozik és minden fajon Iiosszú csipö- 

 fancsonti nyújtványt {processtis üiopcctincns) bocsát, mel)' a dél-ázsiai 

 és kelet-afrikai patkósorrúakon {Phyllorhiiiinae) a csipőcsont hasoldali 

 szélével lép összeköttetésbe s ennek következtében még a borított lyuknál 

 (foramcn obturatiini) is nagyobb izvápa előtti [pracacctabularis] njilás 

 jön létre. 



Az izvápa [acetabnhtm) kicsiny s kifelé és fölfelé tekint ; ez a körül- 

 mény az okozója a czomb azon sajátságos helyzetének, hogy a szilárd 

 talapzaton nyugvó állat czoiubja fölfelé és hátrafelé irányult, úgy hogy 

 a feszítő oldala előre, a hajlitó oldala pedig hátrafelé esik és a térd (mint 

 az ülő sáskáé) fölfelé és hátrafelé tekint ! 



A medenczét az első két vagy három, nagyon keskeny kereszt- 

 csigolya hordja. 



VII. A mellső végtagok váza. 



A mellső végtagok (extremitates anteriores) váza nagyon különleges, 

 minden más emlős állatétól feltűnően különböző. A felső karcsont (hiinie- 

 riis) vékony s más emlősökéhez képest megnj'últ, azonban az orsócsonttal 

 összemérx'e, legfeljebb annak két harmadát, sőt a patkósorrúakon csak a 

 felét éri el. Egész alakjában kevéssé változó, többnyire egyenes, de némely- 

 kor S-alakuan gyengén görbült {Pteropus, Phyllostoma) ; az izmok tapa- 

 dása csak a két végén hoz létre kiszökelléseket, középső része sima, 

 teljesen hengeres. A karcsont /eyt' (caput liumeri) élesen válik ki a szom- 

 szédos gumók {ttíberctilum május et tninns) közül, noha vannak esetek 

 (Phyllostoma), hogy a bütykök meghaladják. A simaorrúak karcsontjának 

 a feje keskeny tojásdad s e tekintetben a madaraidéra emlékeztet, csak- 

 hogy a szomszédságában fekvő gumók erősebbek. A gumók nagyon oldalt 

 fekszenek, kiszökellők, a belső a nagyobbik. A nagy mellizom odatapa- 

 dására szolgáló tövis (spina tuberculi majoris) rendkívül kifejlett s tövé- 

 nek belső oldalát Dobson szerint ^ a deltaizom inának odatapadására szol- 

 gáló gödör tünteti ki, ellenben Giebel a simaorrúakon rövid és magas 

 lemez alakjában kiemelkedő deltatövist talált.- A karcsont alsó vége min- 

 den fajon nagy belső bütyökkel (condylus intermis) ellátott, mely külö- 

 nösen a patkósorrúakon nagyon erőteljes. A karcsont alsó végének izületi 

 felületét mély rovás tünteti ki. A simaorrúakon a görge (trochlea) nagyon 



' Catalogue of the Chiroptera, 1878, p, XI. 



" Bronn'.s Klassen u. Ordnungen, \'I. lid. \'. .\hth. 187!), p. 4.'j5. 



