vannak. A rágóizom a halántékizommal együtt nagyon erőteljes fej- 

 lettségű. 



A belső és külső szárníjcsoitti izmok {iii. ptcríjfioidii inlcrnus 

 et extenms) semmi különösséget sem árulnak el. 



Az alsó állkapocs lehúzó izma (/??. dcpressor maxillae injerio- 

 ris) egyhasú s az alsó állkapocs szögletnyujtványára (proc. angiilaris) 

 tapad és a külső nyakszirtcsonti nyüjtvány (proc. paroccipitalis) tájé- 

 kán ered. 



A karcz-nijelvcsonti izom (;??. slijlo-hijoidcus) a karczolatnyújt- 

 ványról {proc. styluideus, vagy styloltyale) eredő s a nyelvcsont hátsó 

 részére, nevezetesen a thyro- és basihyale-ra tapadó rövid izom. 



Az állkapocs-nyelvcsonti izom {m. myla-hi]0ideus) az alsó áll- 

 kapocs közbülső színéről (linea mylo-hyoidea) ered ; hátulsó szálai a 

 basihyale-ra tapadnak, a többi pedig a test középvonalában kötőszöveti 

 szalaggal egyesül, mely az alsó állkapocs symphysisétől a basihyaléig 

 terjed. 



Az állcsúcs nyelncsonti izom (//!. (jcnio-hyoideiis), mely a nyelv- 

 csontot előre és felfelé, vag>' az állkapcsot lefelé húzza, az Epomophonis 

 Franqueti nevű fajon hiányzik. ' 



II. A nyak izmai 



A fejbiczczeiüők (iii. sierno- et cicido mastoidcns) mindig külön- 

 váltak. A sterno-maíitoideits a hazai fajokon a szegycsont markolatáról 

 (manubrium) és a szegy-kulcscsonti szalagról (ligám, sterno-claviculare) 

 ered s az oldali és felső nyakszirtcsontra tapad. A patkósorrúakon még 

 egy mélyebb fekvésű, gyengébb réteggel találkozunk, mely a szegycsontról 

 ered és a külső nyakszirtcsonti nyújtványra (proc. paroccipitalis) tapad. A 

 cleido-mastoidcus a proc. paroccipitalis-ra tapad, de annyira csökevényes, 

 hogy Cuvicr a létezését is tagadta. 



A szegy-nyelvcsonti izom (/íj. stcrno-hyoideus) a szegycsont 

 markolatáról jövő lapos, keskeny izom, melyet a fejbiczczentő eltakar s 

 mely a basíliyale-ni tapad. A Vespertilionidae család fajain inas beirat 

 (inscriptio tendinea) tünteti ki. 



A lapoczka-nyelvcsonti izom (m. omo-hyoideus), mely a nyelv- 

 csontot lefelé húzza, határozottan kéthasú ; hosszabb közbeeső innal, 

 vagy inas beirattal kitüntetett. Macalister a Pterygistes noctulá-n találta 

 meg, hol a kulcscsont közepéről ered s a szegy-nyelvcsonti izomra, annak 

 inas beiratára (inscriptio tendinea) tapad 



' Duhscii. Proc. Zoül. Soc. London, 1881. 



