36 Általános rész. 



Az orsócsoiiti kéztöiiyújló izuni (m. extensor curpi radiális s. 

 radiális laterális s. radiális externus) rendesen egy hosszú (ext. c. rad. 

 longus) s egy rövid (ext. carpi rad. brevis) izomra hasadó felületes izom, 

 mely a felső karcsont külső gumójának töviséről (spina condyloidea externa) 

 s a külső bütyökről (condylus externus humeri) ered azután a ll-ik és lll-ik 

 kézközépcsonton tapad meg (Ptcrygistes, hol még a kéztövön is tapad, 

 azonkÍNlil Myotis, Pteropus). Működése a kéz feszitésébcn áll, de a kezet 

 az orsócsont oldalára is húzza. 



A közös ujj feszítő izom (m. cxtcnsor diíjitoniin comnuiuis) 

 a f/t'ro/'7ís-nemben a felső karcsont külső bütykének (condylus externus 

 humeri) egyik szalagjáról és a singkampóról (olecranon). a J/y'o/i.f-ncniben 

 pedig az orsócsont kezdő részéről ered s a Pteropus- és .l/jo/í.s-nemben 

 a három singcsonti ujjra, a Ptcrygisles-r\QmbQx\ ellenben mind az öt ujjra 

 tapad. Leche lehetségesnek tartja, hog>' a Myotis-íé\ék izma az extensor 

 digitorum lateralis-szal homológ. Működése az ujjak kinja'ijtásában áll, 

 azonkívül kílzreműködik az egész kéz feszítésénél s kissé szét is terjeszti 

 az ujjakat. 



A siiKjoUUdi kéztőni/újtó izom (ni- c-itciisor carpi idnaris s. 

 ;;;. uliiaris cxteniiisi a felső karcsont külső bütykének (condylus externus 

 humeri) az alsó végéről, a többi feszitő izommal közösen ered s a Plcry- 

 gistcs-nQmhQX\ a lll-ik, a Myotis-nembQn a IV-ik, a Picropus-nQmhen pedig 

 az V-ik kézkiizépcsontra tapad. Működése abban áll, hogy a kezet nyújtja 

 s a singcsont felőli oldalra húzza. 



A méh] ujjfcszílő pamat (mm. extciisores diíjitorum profandi) 

 Bischoff és Gcgcubaiicr felfogása szerint az alsókarnak egy egységes ujj- 

 feszítő izomrétegét képviseli, mely azonban az egj'es ujjak egyéni moz- 

 gása czéljából külön izmokra tagolódott. Ezek az emberboncztan értel- 

 mében a következők : 



1. a hiivelyhijj hosszú távolító izma (iii cxtcnsor ossis tiiclacarpi 

 pollicis s. abductor pollicis longus), 



2. a kurta hüvelykfeszi tő izom (m. exteusor pollicis brevis), 



3. a hosszú hüvelykfeszitö izom (m. exteusor pollicis longus), 



4. a mutatóujj saját feszitő izma (m. exteusor iudicis proprius). 

 Mindezek az izmok tapadásuk helye tekintetében nagyon ingadozók. 



A denevérek tekintetében mindössze a következő följegyzéseket találjuk 

 az irodalomban. 



A hüvelykujj hosszú távolító izma a Pteropus4é\éken a fejes cson- 

 ton (os capitatum), a Myotis- és Pterygisles-nQmhQw pedig a nagyobbik 

 sokszögletű csonton (os trapezium) tapad meg. A mutató ujj saját feszítő 

 izma a második ujjra terjed, azonkívül kiszélesedett ina a .Vjyo/ís-féléken 



