Általi 



anos rész. 



és tetemes tágulásra képes ; a látóideg {it. opticns) rendes fejlettségű. 

 Apró és rövidlátó szemeik rendesen sűrű szőrözet közé rejtőznek s így 

 már ebből az okból sem igen felelhetnek meg feladatuknak. Hogy a látás 

 mennj-ire alárendelt szerepet visz a denevér életében, kitűnik abból is, 

 hogy a megvakított állat teljes biztossággal folytatja röptét. 



Izlelésük valamennyi érzékük közt a legkevésbbé tökéletes ; prédáju- 

 kat nem is ize szerint, hanem egyéb érzékeik segélyével szemelik ki, 

 mindazonáltal mégis képesek a különböző ízek megkülönböztetésére, mert 

 némely rovar sehogy sincs innyükre. 



Szaglásuk már élesebb, azonban valamennyi érzékük k<")zt tapintásuk 

 és hallásuk a legtökéletesebb. 



A tapintó idegek végső készülékei részint az arcz két oldalán levő 

 tapintó szőrökben, részint a vitorlákon s a fülkagylókon elszórt finom 

 szőrcsékben végződnek, számos fajnak pedig ugyanerre a czélra szolgáló 

 rendkívül érzéken^', hártyás orrfüggeléke van. 



A hazai Khinolophidac és több külföldi család fajainak orrnyilasait 

 sajátszerű bőrhártyás függelékek veszik körül, melyekhez hasonló képződ- 

 ményeket semmiféle más emlősökön sem ismerünk. Ezek a szervek 

 Dobson szerint^ a tapintásnak nagyon gyöngéd s rendkívül finom eszközei, 

 melj-ek más állatok bajuszsertéinek megfelelően, csakhogy sokkal hatá- 

 sosabban működnek és a sötétség óráiban való gj'ors röpülés alkalmával 

 azoknak a tárgyaknak a közelségéről tájékoztatják az állatot, a melyeket 

 apró szemeivel nem vehet ki eléggé. * Hogy miképen jött létre a patkós- 

 orrúak bonyolódott orrfüggeléke, arról e készülék kezdetlegesebb állapotai 

 világosítanak fel bennünket. Ha a pofamirigj-ek s az orrlyuktájék külön- 

 böző viszonyait kutatjuk, mindenek előtt a pisze denevéren (Bdrbcísk'lla 

 barbaslflhi), sőt kisebb mértékben már a Plccoliis aiiritiis-on tapasztal- 

 hatjuk, hogy a pofamirigyek két gömbölyded, erőteljes duzzadást képez- 

 nek, melyek valamivel az orrlyuk mögött levő félholdalakü csupasz horpadás 

 fölött erednek. Az amerikai Corynorhiiuis iinicrolis-on a pofamirigyek 

 függőlegesen fölnyúlnak s két magas, kúpidomú emelkedést alkotnak, 

 melyek az orrlyukak fölött és mögött összehajlanak s csaknem összeér- 

 nek, az orrlyukak mellső szélét pedig keskeny és lapos bőrgyűrü övezi. ^ 



' Catalogue of the Chiroptera 1878, p. XVI— XX. 



' A simaorn'i fajok tulajdonképen inkább szürkületkor s a hajnal óráiban, a liár- 

 tyásorrúak ellenben sokkal későbben, sötét éjjel röpdösnek. A ki szobájában sima- és 

 patkósorrú denevéreket engedett röpködni, meggyőződhetett, hogy a patkósorrú denevér 

 sokkal finomabban tapint, biztosabban kerüli ki a tárgyakat, noha röptében közelebb jön 

 hozzájuk. 



» Lásd G. S. Miller, North Amer. Kauna No. i;i, 1H97, p. 50, lig 7. a, b. 



